Справа № 600/1407/22-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1407/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати Постанову № 307793 від 22 грудня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 51000,00 грн., відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

1.2. Ухвалою суду від 25.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 27.12.2021 року Придністровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки складено постанову № 307793 про застосування адміністративно-господарського штрафу, згідно якої за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» стягнуто з позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 51000,00 грн.

Позиція позивача

2.2. В обґрунтування позовних вимог, згідно позову та відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 307793 від 22 грудня 2021 року є протиправною, оскільки прийнята на підставі матеріалів, які складено з порушеннями та без встановлення належного суб`єкта відповідальності, що суперечить принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та принципу презумпції невинуватості, істотною ознакою якого є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння.

2.3. Зокрема, вказує на те, що наявні два юридичні факти які підтверджують, що Позивач не був ні учасником дорожнього руху, ні перевізником, що здійснює перевезення вантажів: 1) відомості зазначенні в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №315476 від 27.10.2021 року, на підставі якого винесена оскаржувана постанова містять виключно інформацію та підписи посадових осіб відповідача, 2) автомобіль DAF CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вибув з користування позивача з 20 липня 2021 року та був переданий ТОВ «Бетонний завод «Кубометр» на підставі Договору найму (оренди) транспортного засобу від 20 липня 2021 року, що також підтверджується Формою № 20-ОПП.

2.4. Відтак, посадові особи відповідача внесли необґрунтовані відомості в документи на підставі яких в подальшому було винесено незаконне рішення повноважного органу відносно Позивача який не є суб`єктом правовідносин, та до якого застосовується відповідальність.

2.5. Більше того, стверджує, що оскаржувана постанова № 307793 відповідачем прийнята 22 грудня 2021 року без повідомлення та участі позивача або його представника. Повідомлення про розгляд справи 22 грудня 2021 року позивач та представник позивача не отримували.

Позиція відповідача

2.6. Згідно відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає, що посадовими особами Укртрансбезпеки було правомірно притягнуто позивача до відповідальності за абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

2.7. Зокрема вказує, що інспекторами Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Чернівецька область) в рамках проведення заходів державного контролю, відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті - Порядку №1567, шляхом проведення рейдової перевірки. 27.10.2021 року (місце проведення перевірки: а/д: Н-10, 215 км + 950 м) проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності та використовувався ОСОБА_1 при перевезенні вантажу.

2.8. Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем (встановлено на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, наданого водієм позивача при проведенні рейдової перевірки), на підставі чеку зважування від 27.10.2021 року встановлено перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на здвоєну вісь транспортного засобу - 21,60 т, що на 35% перевищує нормативно визначені 16,00 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

2.9. Таким чином, враховуючи, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, встановлена габаритно-вагова норма щодо граничного навантаження на здвоєну вісь, перевищення цього показника є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Аналогічна за своїм змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.07.2019 року у справі №803/1540/16 та від 31.07.2019 року у справі №802/518/17-а.

2.10. Посадовими особами Управління Укртрансбезпеки, було в належний спосіб встановлено, що позивач є перевізником вантажу. Твердження позивача про те, що транспортний засіб хоча і належить на праві власності позивачу, однак станом на момент проведення рейдової перевірки перебував у фактичному користуванні іншої особи, не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

2.11. З приводу твердження позивача стосовно договору оренди та передачі в користування транспортного засобу ТОВ «Бетонний завод «Кубометр», слід відмітити, під час проведення перевірки 27.10.2021 року водій транспортного засобу ОСОБА_2 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 , де власником було вказано саме ОСОБА_1 , жодних договорів оренди не було у водія під час перевірки, а відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що документ, який засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, для автоперевізника є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. Відтак, наголошує, що пред`явлені водієм позивача документи піл час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки, а саме - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу свідчать про те, що саме позивач є автомобільним перевізником.

2.12. Щодо розгляду справи про порушення, то зазначає, що про розгляд акту позивача було інформовано листом-повідомленням. Розгляд був призначений на 22.12.2021 року. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які записи щодо прибуття ФОП ОСОБА_1 22.12.2021 року на розгляд справи про порушення, заяви тощо.

2.13. Окрім того, звертає увагу на те, що Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі 820/4810/17 (адміністративне провадження №К/9901/1438/18) зазначено свою позицію з приводу аналогічного питання: «...відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу».

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що 27.10.2021 року посадовою особою Придністровського міжрегіонального управління Укртнасбезпеки здійснено перевірку транспортного засобу DAF CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_1 .

Перевірка транспортного засобу здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 011397 від 25.10.2021 року.

За результатами перевірки складено акт №315476 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно вказаного акту встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. За вказане порушення передбачена відповідальність ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме ч. 1 абз. 17 перевищення встановленим законодавством вагових понад 30% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Водій транспортного засобу ОСОБА_3 від підпису в акті відмовився, про що свідчить проставлений в акті запис. Заперечення та пояснення водія про причини порушення в акті відсутні.

3.2. За результатами перевірки складено також акт №0061254 від 27.10.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому вказано: марка автомобіля - «DAF» модель CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; нормативно допустима маса транспортного засобу 40,00 т, фактична маса 30,550 т. Також вказано фактичне осьове навантаження, тонн: 8,95/21,50 при нормативно допустимому 16/16.

3.3. У результаті проведеного габаритно-вагового контролю оформлено довідку № 0064852 від 27.10.2021 року, згідно з якою навантаження на осі транспортного засобу складає (в тоннах): 1) 4,35; 2) 4,60; 3) 11,00; 4) 10,60. Повна маса транспортного засобу становить 30,550 т. Тип транспортного засобу визначено по схемі за №5 згідно наведеного переліку.

3.4. На підтвердження факту перевищення осьового навантаження транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_1 , посадовою особою Укртрансбезпеки видано чек, складений о 09 год. 13 хв. 27.10.2021 року, із зазначенням відомостей про навантаження на осі транспортного засобу.

3.5. Судом також встановлено, що 09.12.2021 року посадовою особою Придністровського міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки оформлено повідомлення №104401/24/24-21, згідно якого ОСОБА_1 запрошується на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 22.12.2021 року. Доказів вручення вказаного повідомлення позивачу суду надано не було.

3.6. 22.12.2021 року заступником начальника Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки Дмитром Кройтор, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №307793, відповідно до якої за порушення вимог Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини 1 статті 60 вказаного закону, постановлено стягнути із ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 51000,00 грн.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Так, предметом оскарження у цій справі є постанова Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №307793 від 22.12.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу. Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет законності оскаржуваної постанови, оцінивши її на предмет відповідності верховенству права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

4.2. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III та інші нормативно-правові акти в редакції, чинній на час здійснення габаритно-вагового контрою транспортного засобу).

4.3. Згідно статті 3 Закону №2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

4.4. Відповідно до частини 1 статті 29 Закону №2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

4.5. Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

4.6. Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

4.7. Згідно частини 1 статті 47 Закону №2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

4.8. Відповідно до приписів статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

4.9. Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

4.10. Так, згідно абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (який було застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4.11. Відповідно до частин 5 та 6 статті 60 Закону №2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.

4.12. Згідно частини 2 статті 29 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 року №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

4.13. Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги від 08.09.2005 року №2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

4.14. Відповідно до вказаних статей Законів України Про дорожній рух та Про автомобільні дороги Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.06.2007 року №879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування, якою затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879).

4.15. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

4.16. Так, згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

4.17. Відповідно до підпунктів 4, 5, 5-1 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

4.18. Згідно пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

4.19. Відповідно до пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

4.20. Пунктами 7-14 Порядку №879 передбачені вимоги до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю, а пунктами 15-25 Порядку №879 - вимоги до габаритно-вагового контролю.

4.21. Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту. У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 15-22 Порядку №879).

4.22. Отже, з наведеного вбачається, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільні перевізники-суб`єкти господарювання несуть фінансову відповідальність.

4.23. Водночас, суд зазначає, що Постановою Кабінет Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі Порядок №1567).

4.24. Згідно пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

4.25. Як визначено пунктом 16 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе, сере іншого, здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів. Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

4.26. Пунктом 21 Порядку №1567 визначено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

4.27. У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку №1567).

4.28. У цій справі судом встановлено, що уповноваженою особою управління Укртрансбезпеки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, належному позивачеві. За результатом габаритно-ваговий контроль виявлено перевищення встановлених габаритно-вагових норм понад 30%, що підтверджується актом від 27.10.2021 року №315476 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; актом №0061254 від 27.10.2021 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; довідкою року про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0064852 від 27.10.2021 року, згідно з якою навантаження на осі транспортного засобу складає (в тоннах): 1) 4,35; 2) 4,60; 3) 11,00; 4) 10,60.

4.29. Водночас, суд звертає увагу на критерії визначених порушень, за які передбачено відповідальність згідно абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

4.30. Як зазначалося раніше, згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III (який було застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4.32. При цьому, для застосування штрафу у розмірі, визначеному абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, показники навантаження.

4.32. Так, у цій справі при здійсненні обчислення встановлених за результатом проведеної перевірки показників перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, судом встановлено, що згідно довідки № 0064852 від 27.10.2021 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначено дві осі транспортного засобу, з яких згідно схеми типу транспортного засобу осі є здвоєними, нормативно допустиме навантаження у тому випадку становить (в тоннах) вісь №1 - 16,00 т; вісь №2 16,00 т.

4.33. При цьому, для застосування штрафу у розмірі, визначеному абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, показники навантаження на здвоєні осі у тонах мають сягати понад 20,8 т, тобто перевищення має становити від 4,8 т.

4.34. Так, перевищення зафіксовано у розмірі 5,6 т., що становить 35%, за що дійсно передбачено відповідальність абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

4.34. Водночас, для встановлення факту допущення позивачем перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, суд вбачає суттєвим у цій справі визначити, чи відноситься позивач у даних правовідносинах до категорії автомобільних перевізників в розумінні Закону №2344-III та чи здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу у відповідності до вищевказаних вимог.

Щодо процедури габаритно-вагового контролю транспортного засобу

4.35. Судом у цій справі встановлено, що габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить на праві власності позивачу, здійснено у рамках рейдової перевірки.

4.36. У такому випадку до здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу підлягають застосуванню вимоги, визначені, зокрема, пункту 16 Порядку №1567, згідно яких рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

4.37. Згідно матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 , на підставі якої винесено оскаржувану постанову, судом встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки «DAF» модель CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення пункту 16 Порядку №1567 здійснено одноособово старшим державним інспектором Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кейван Б.І., оскільки в акті від 27.10.2021 року №315476 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом наявний тільки підпис вказаної посадової особи. При цьому, габаритно-ваговий контроль здійснено як без залучення ще однієї посадової особи Укртрансбезпеки так і без залучення осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

4.38. На переконання суду, не залучення осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу ставить під сумнів легітимність такого габаритно-вагового контролю в цілому.

4.39. Суд звертає увагу, що органи Укртрансбезпеки здійснюють (здійснювали) свою діяльність як суб`єкти владних повноважень, а отже їх діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

При цьому суд нагадує, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі Рисовський проти України (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року).

4.40. Відтак, суд вважає, що оскаржувану постанову, якою до позивача застосовано адміністративно-господарського штрафу, винесено на підставі результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який здійснений з порушенням визначених до нього вимог. Як наслідок, оскаржувана постанова є протиправною в силу своєї безпідставності.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а відповідно до частини 2 цієї ж статті КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу у цій справі відбулось з порушенням пункту 16 Порядку №1567, слідує, що докази про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм є недопустимими, а отже відповідно до частини 1 статті 74 КАС України судом до уваги не беруться.

Щодо належності позивача до автомобільного перевізників в розумінні Закону №2344-III.

4.41. Так, судом встановлено, що транспортний засів марки «DAF» модель CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належать на праві власності ОСОБА_1 . Вказане підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

4.42. У свою чергу, у позові представник позивача стверджує, що автомобіль DAF CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вибув з користування позивача з 20 липня 2021 року та був переданий ТОВ «Бетонний завод «Кубометр» на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 20 липня 2021 року, що також підтверджується Формою № 20-ОПП.

4.43. Судом перевірено такі доводи та встановлено те, що дійсно між позивачем та ТОВ «Бетонний завод «Кубометр» 20 липня 2021 року було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу «DAF» модель CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Більше того, перевезення вантажу вказаним транспортним засобом у час здійснення габаритно-вагового контролю здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної №52575 від 20.10.2021 року, згідно якої автомобільним перевізником зазначено саме ТОВ «Бетонний завод «Кубометр».

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка, видана ТОВ «Бетонний завод «Кубометр» від 21.03.2022 року №21/03, згідно якої повідомляється наступне: … « 27 жовтня 2021 року здійснювало перевезення вантажу (щебінь) автомобілем DAF CF 85, реєстраційний номер НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль перебуває в користуванні ТОВ «Бетонний завод «Кубометр» з 20 липня 2021 року на підставі Договору найму (оренди) транспортного засобу від 20 липня 2021 року, що також підтверджується формою № 20-ОПП - Повідомлення про об`єкти, оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність. Під час перевезення вантажу 27 жовтня 2021 року вказаним автомобілем, ТОВ «Бетонний завод «Кубометр» виступало в якості перевізника».

4.44. У свою чергу, суд звертає увагу на спірність доводів сторін в частині пред`явлення документів, що підтверджують факт перебування транспортного засобу в оренді, тобто в користуванні титульного володільця - ТОВ «Бетонний завод «Кубометр».

4.45. Так, представник позивача наголошує, що товарно-транспортна накладна №52575 від 20.10.2021 року пред`являлася при здійсненні габаритно-вагового контролю, оскільки зафіксована в акті № 315476 проведення перевірки від 27.10.2021 року, згідно якої чітко було зазначено, що автомобільним перевізником є ТОВ «Бетонний завод «Кубометр»

4.46. Натомість, у відзиві суду повідомлено, що стосовно договору оренди та передачі в користування транспортного засобу ТОВ «Бетонний завод «Кубометр», то під час проведення перевірки 27.10.2021 року водій транспортного засобу ОСОБА_2 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 , де власником було вказано саме ОСОБА_1 , жодних договорів оренди не було у водія під час перевірки, а відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що документ, який засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, для автоперевізника є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів.

4.47. Однак, суд наголошує, що дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін, судом не встановлено факту того, що саме ОСОБА_1 користувалася даним транспортним засобом як автомобільний перевізник.

4.48. Натомість, на переконання суду, безпідставними є доводи представника відповідача в тій частині, що саме на власника транспортного засобу належить покласти відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

4.49. При цьому, суд звертає увагу на положення пункту 2.2 Правил дорожнього руху, а саме те, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

4.50. У свою чергу, посилання представника відповідача на положення абз. 4 пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1998 року №1388 та пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року №379 є помилковими в частині обов`язковості отримання тимчасового реєстраційного талону на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом у тому разі, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам). Натомість абз. 4 пункту 16 вказаного вище Порядку свідчить про отримання такого тимчасового реєстраційного талону за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами

4.51. А тому, суд вважає, що встановлення факту належності транспортного засобі на праві власності ОСОБА_1 не робить її на безумовній основі автомобільним перевізником, на якого покладається відповідальність за перевищення габаритно-вагових норм при користуванні таким транспортним засобом.

Відповідачу при прийнятті оскаржуваного рішення слід було врахувати зміст права власності (володію, користуюсь, розпоряджаюся) та природу титульного власника, який фактично користувався автомобілем і саме він мав нести відповідальність за його перевантаження.

4.52. Відтак, при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт така обставина підлягала обов`язково з`ясуванню, доказів чому суду надано не було.

Що доводів позивача про те що, посадовими особами Укртрансбезпеки було порушено процедуру розгляду справи суд зазначає наступне.

4.53. Так, згідно пунктів 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи (пункт 25). Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 26). У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі (пункт 27).

4.54. Так, позивач у цій справі зазначає, що відповідачем порушено його права на захист під час розгляду справи, з огляду на те, що оскаржувана постанова винесена без її повідомлення та її участі особи.

4.55. Судом у цій справі встановлено, що 09.12.2021 року посадовою особою Придністровського міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки оформлено повідомлення №104401/24/24-21, згідно якого ОСОБА_1 запрошується на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 22.12.2021 року. Водночас, доказів вручення вказаного повідомлення позивачу з дотриманням вимог (пункту 26) Порядку №1567 суду надано не було.

4.56. У свою чергу, суд погоджується з доводами представника відповідача у тій частині, що згідно правової позиції Верховного Суду у справі №820/4810/17 від 01 березня 2018 року про те, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

4.57. А тому, враховуючи таку позицію Верховному Суду, з огляду на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт без участі позивача, у цій справі позивач навів суду доводи та надав відповіді їм докази, які свідчать про помилковість висновків відповідача щодо порушення ним законодавства про автомобільний транспорт.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Аналізуючи зазначене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №307793 від 22.12.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

5.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

5.3. Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови, а тому, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

5.4. Суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у цій справі, вищезазначених висновків суду не спростовують.

5.5. При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

5.6. Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

5.7. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а відповідно до частини третьої цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.03.2022 року. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

6.3. При цьому, суд звертає увагу на тому, що оскаржувану постанову винесено Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, однак враховуючи те, що на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України; від 02.12.2021 року № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано та утворено Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області, Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області. Відтак, суд вважає, що понесені судові витрат слід стягнути саме з Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області, який виступав відповідачем у цій справі.

6.4. Доказів понесення інших витрат суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 307793 від 22 грудня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 21.03.2022 року судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 (Чернівецька обл., Чернівецький р-н., с. Петрашівка, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті (Чернівецька обл., с. Магала, вул. Чернівецька, буд. 1Г, ).

Суддя О.В. Анісімов