Справа № 320/8132/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8132/21 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (правонаступник Головного управління Державної податкової служби у Київській області) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Білоцерківвода» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.07.2020 № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (правонаступник Головного управління Державної податкової служби у Київській області) звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Білоцерківвода» (ідентифікаційний код 38010130, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярського, буд. 14) зареєстроване в якості юридичної особи 28.02.2012, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач має статус платника податку на додану вартість, про що йому видано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.05.2013 № 200119880.

У травні 2020 року Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ТОВ «Білоцерківвода» у податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість та з питання несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН, за результатами якої було складено акт від 25.05.2020 № 1861/50-04/38010130 (далі - акт перевірки).

У вказаному акті відповідач дійшов висновку, зокрема, про порушення ТОВ «Білоцерківвода» вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у вигляді несвоєчасної реєстрації 119 податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області було прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.07.2020 № , яким до позивача за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних застосовано штраф на загальну суму 85 796, 72 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області протиправним, ТОВ «Білоцерківвода» звернулося до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних є безпідставними, оскільки таке порушення сталось не з вини останнього, а внаслідок бездіяльності фіскальних органів щодо незарахування в системі електронного адміністрування ПДВ коштів субвенцій, отриманих у 2015 році, а також бездіяльності державних органів щодо неперерахування коштів субвенції за 2017 рік, які належали до виплати ТОВ «Білоцерківвода», що призвело до їх незарахування в системі електронного адміністрування ПДВ, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Також, суд першої звертав увагу на те, що позивач намагався зареєструвати податкові накладні у визначені законодавством строки, однак така податкова накладна не була прийнята податковим органом у зв`язку із відсутністю на рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість необхідного ліміту.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що встановлені порушення, зафіксовані актом перевірки, підтверджують порушення позивачем строків реєстрації податкової накладної. Крім того, апелянт зазначає, що право отримання підприємством субвенції не впливає на обов`язок платника податків своєчасно зареєструвати податкові накладні, а тому винесене контролюючим органом податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст.14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Приписами п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін визначений абз. 1 п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН тягне за собою накладення на платника ПДВ, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 ПК України покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірах, передбачених ст. 120-1 ПК України.

Пунктом 120-1.1 ст. 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до абз. 1 п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Платник податку має право зареєструвати в ЄДРП податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування ПДВ, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків регулює «Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 (далі Порядок № 569).

Відповідно до п. 4 Порядку № 569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.

ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН. Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі (п. 13 Порядку № 569).

Отже, платник податку може зареєструвати податкові накладні у ЄРПН за умови наявності достатньої суми коштів на його електронному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, яка б відповідала загальній сумі податку за податковими накладними.

Водночас, п. 9 Порядку № 569 встановлено, що у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами.

Тобто, електронне адміністрування ПДФ передбачає сукупність послідовних дій, які зобов`язані вчиняти відповідні органи Державної казначейської служби України та Державної фіскальної служби України у визначені Порядком № 569 строки.

Отже, на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватися суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України.

Метою такого адміністрування ПДВ є своєчасна сплата податку в повному обсязі, оскільки відповідно п. 200.2 ст. 200 ПК України податок до бюджету сплачується з рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкритий рахунок платника, за реєстром платників, надісланим ДФС.

Як було встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2017, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2017 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.05.2020 у справі № 826/3740/16, встановлена протиправна бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо незарахування на рахунок ТОВ «Білоцерківвода» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення та зобов`язано Державну фіскальну службу України зарахувати шляхом збільшення сум поповнення електронного рахунку ТОВ «Білоцерківвода» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти в сумі 10 076 252, 00 грн. відповідно до договору № 2 про організацію взаєморозрахунків згідно постанови Кабінету Міністрів України № 375 та договору № 55/375 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що на підставі ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» від 18.05.2017 № 332 позивачем були укладені договори про організацію взаєморозрахунків, а саме договір № 03/332 від 07.08.2017 на суму 8 221 700, 00 грн. та договір № 12/332 від 05.12.2017 на суму 1 641 600, 00 грн.

Відповідно до зазначених договорів у 2017 році ТОВ «Білоцерківвода» повинно було отримати субвенцію з державного бюджету, яка також мала бути направлена на поповнення реєстраційного ліміту у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Разом з тим, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 у справі №810/1728/18 було визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 332, договором № 03/332 від 07.08.2017, договором № 12/332 від 05.12.2017 та недоведення цього рішення до відома казначейства, а також зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування таких коштів.

Відтак, наведеними судовими рішеннями встановлено факт бездіяльності Державної фіскальної служби України та Міністерства фінансів України, що призвело до негативного впливу на господарську діяльність ТОВ «Білоцерківвода» та унеможливило реєстрацію податкових накладних, виписаних за період 2019 - 2020 року в межах граничних термінів.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичне зарахування вказаних сум на рахунок позивача в СЕА ПДВ не відбулося. Вищевказане рішення суду у добровільному порядку суб`єктом владних повноважень не виконано, у зв`язку з чим ТОВ «Білоцерківвода» звернулось до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції та державною виконавчою службою були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: ВП № 60027339 від 12.09.2019, ВП № 60082093 від 17.09.2019.

Вищевикладене дає підстави колегії суддів прийти до висновку про те, що невиконання ДФС обов`язків, визначених п. 9 Порядку № 569 щодо поповнення електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ за проведеними взаєморозрахунками унеможливило здійснення своєчасної реєстрації позивачем податкових накладних, що, в свою чергу, не свідчить про порушення останнім вимог податкового законодавства та виключає підстави для застосування до нього штрафних санкцій, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 820/4993/16, від 20.02.2020 у справі № 820/3375/16 та від 20.03.2018 у справі № 819/777/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання апелянта на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у справі № 810/4448/18 та на відсутність правових підстав для застосування в межах спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332, колегія суддів вважає необгрунтованими та не бере до уваги з огляду на те, що постановою Верховного Суду від 12.12.2019 касаційну скаргу ТОВ «Білоцерківвода» було задоволено частково, рішення Київського окружного адміністративного суду 17.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вищевказаній справі, окрім іншого, Верховним Судом наголошено про необхідність застосування в межах спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332, зазначено про необхідність оцінювати договори про організацію взаєморозрахунків, враховувати обставини, що повинні бути встановлені в справі № 810/1728/18 за позовом ТОВ «Білоцерківвода» до Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки позивач вказував, що звернувся до суду за захистом свого права на отримання субвенції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування податковим органом до позивача штрафних санкцій, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що оскільки контролюючий орган при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв без урахування усіх обставин, що мали значення при прийнятті такого рішення, а також не врахував необхідні норми законодавства, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 20.07.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, вказані вище та всі інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (правонаступник Головного управління Державної податкової служби у Київській області) залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.