Справа № 553/1929/22
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1929/22
Провадження № 2-а/553/42/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.09.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Новака Ю.Д.,

при секретарі: Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Хустського районного управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта Вийбер Василя Васильовича, Головного управління національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про скасування постанови серії ЕАО №5490675 від 16.06.2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою він визнаний винним в порушенні п.34 Правил дорожнього руху України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн. Зазначав, що 16.06.2022 pоку, керуючи належним йому автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , по об`їзній дорозі м. Хуст (автодорога Н-09, Закарпатська область) був зупинений інспектором патрульної поліції - старшим лейтенантом Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області Вийбером В.В. Після зупинки транспортного засобу, поліцейський повідомив, що позивач, керуючи транспортним засобом, перетнув суцільну смугу. Жодних доказів (зокрема, відеозапису фіксації такого порушення) на підтвердження цієї обставини поліцейським надано не було. На вимогу поліцейського позивачем було пред`явлено посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомлено інспектора, що вимог розмітки проїзної частини доріг ОСОБА_1 не порушував. Після цього, поліцейський одразу почав складати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вважає вказану постанову незаконною та просить її скасувати, оскільки було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським не було роз`яснено прав та обов`язків, що визначені ст. 268 КУпАП, зокрема, права знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, крім того в протоколі відсутні відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення, зазначення в спірній постанові місця вчинення адміністративного правопорушення «вул. Об`їзна м. Хуст», без прив`язки до кілометрового знаку (дорожній знак 5.68) що не дає можливості визначити конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення та свідчить про невідповідність постанови вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Ухвалою суду було відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

23.08.2022 р. до суду надійшов відзив, в якому представник ГУНП в Закарпатській області Готра Г.Ю. позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Посилалась на те, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначає, що розгляд справи просить провести за його відсутності.

Відповідачі до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання.

Суд, вивчивши наявні докази в справі, викладені обставини позовної заяви наданої позивачем, відзив на позов, вивчивши та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що позивач постановою серії ЕАО №5490675 від 16.06.2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнаний винним тому, що керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. За приписами пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують зазначені Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з пунктом 1 розділу 34 ПДР лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка має таке значення, зокрема: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, 3 і 5 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Попри це, після зупинення транспортного засобу, поліцейським фактично не здійснювався (не розпочинався) розгляд справи про адміністративне правопорушення, в порядку, що визначений приписами КУпАП, оскільки поліцейський одразу почав складати спірну постанову, яка виноситься тільки після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що поліцейським не було роз`яснено прав та обов`язків, що визначені ст. 268 КУпАП, зокрема, права знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, чого відповідач не заперечує у відзиві на позовну заяву.

Окрім того, ч. 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції Закону України № 1231-ІХ від 16.02.2021 року), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Під час винесення спірної постанови інспектором не надано належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем порушення ПДР, про що свідчить та обставина, що в оспорюваній постанові не міститься посилання на технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис, а в графі 7 постави не зазначено інформації про докази у справі про адміністративне правопорушення. Тобто, доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім, що виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятої ним постанови. Крім того, відповідачем не було надано жодних записів з нагрудної камери поліцейського, що могли б спростувати твердження позивача.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Також, згідно з ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про, місце вчинення адміністративного правопорушення. Зі змісту спірної постанови вбачається, що місцем вчинення правопорушення зазначено вул. Об`їзна м. Хуст. Разом з тим, в м. Хуст відсутня «вулиця Об`їзна». Натомість, позивач вказує, що рухався об`їзною дорогою м. Хуст, якає частиною автомобільної дороги Н-09 (Мукачево-Рогатин-Львів).

Зазначена частина (відрізок) автомобільної дороги Н-09 має протяжність близько 10 км., а тому зазначення в спірній постанові місця вчинення адміністративного правопорушення «вул. Об`їзна м. Хуст», без прив`язки до кілометрового знаку (дорожній знак 5.68) не дає можливості визначити конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення та свідчить про невідповідність постанови вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, та керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 8, 9, 74-77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Хустського районного управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта Вийбер Василя Васильовича, Головне управління національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову ЕАО № 5490675 від 16.06.2022 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнаний винним в порушенні п. 34 Правил дорожнього руху України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з моменту проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак