Справа № 620/1445/22
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/1445/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 20.01.2022 № 84/к ''Про накладення дисциплінарного стягнення''.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки Комісії з проведення службового розслідування суперечать положенням наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2020 №937/7 «Про організацію роботи з персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України». Вказав, що висновок службового розслідування ґрунтується на поясненнях, зміст яких свідчить про регулярне переслідування позивача, намагання втрутитися в особисте життя та службову діяльність з метою дискредитації, як керівника закладу вищої освіти. Позивач також вважає, що відповідачем було порушено пункт 4 Розділу VI та пункт 7 Розділу VIII Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 відкрито провадження та призначено слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.

У поданому до суду відзиві на позов відповідач заперечував щодо позову та просив відмовити у його задоволенні, з огляду на те, що Управлінням внутрішньої безпеки Державної кримінально-виконавчої служби України та органів юстиції Міністерства юстиції України скеровано Міністру юстиції України Малюсьці Д.Л. доповідну записку щодо проведення службового розслідування стосовно невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 під час службової діяльності вимог чинного законодавства, згідно з якою останнім порушено пункт 4 наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2020 №939/7 «Про організацію роботи з персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України». Комісією встановлено відсутність погодження заступником Міністра юстиції, який координує діяльність навчальних закладів відрядження ректора Академії Державної пенітенціарної служби ОСОБА_1 до Будинку Уряду 12.10.2021 та 26.10.2021. Відповідачем зазначено, що за порушення вимог статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, розділу IV, пунктів А, Б, В, Ґ розділу V, розділів VII, VIII, IX Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально виконавчої служби України, підпункту 3 пункту 11 наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2020 № 939/7 «Про організацію роботи з персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України» ректору Академії Державної пенітенціарної служби полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 оголошено догану. Накладення дисциплінарного стягнення відбулося з дотриманням, як процедури, так і строків притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про вищу освіту» 30.03.2021 ОСОБА_1 був обраний ректором Академії Державної пенітенціарної служби, згідно з наказом Міністерства юстиції України від 06.04.2021 № 684/к з 07.04.2021 позивача призначено на посаду ректора Академії Державної пенітенціарної служби та укладено контракт від 06.04.2021 (а. с. 9-20).

З 07 квітня 2016 року по теперішній час ОСОБА_1 перебуває на посаді ректора Академії Державної пенітенціарної служби, що підтверджується довідкою № 26 від 25.01.2022 (а. с. 21).

Позивач має спеціальне звання полковника внутрішньої служби та є особою вищого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Міністерством юстиції України прийнято наказ від 10.12.2021 № 4291/7 «Про проведення службового розслідування» (а. с. 83-84).

Листом Академії Державної пенітенціарної служби від 15.12.2021 № 7/3707 на запит Голови комісії з проведення службового розслідування першого заступника Міністра надіслано засвідчені належним чином копії запитуваних документів (а. с. 95-107).

Управління персоналу Міністерства юстиції України позивачу направлено для виконання копія доручення Міністра юстиції Малюськи Д.Л. від 10.01.2022 №1/1/48-22-ДСК та висновок службового розслідування від 21.12.2021 (а. с. 108-109).

Відповідно до висновку службового розслідування від 21.12.2021 за порушення вимог статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, розділу IV, пунктів А, Б, В, Ґ розділу V, розділів VII, VIII, IX Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально виконавчої служби України, підпункту 3 пункту 11 наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2020 № 939/7 «Про організацію роботи з персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України» ректору Академії Державної пенітенціарної служби полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 оголошено догану.

На вищевказане доручення щодо порушень та недоліків, виявлених Комісією під час проведення службового розслідування відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10.12.2021 №4291/7 позивачем надано пояснення від 14.01.2022 №7/127 (а. с. 110-111).

Наказом Міністерства юстиції України від 20.01.2022 №84/к «Про накладення дисциплінарного стягнення» ректору Академії Державної пенітенціарної служби полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 оголошено догану.

Вважаючи даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Правові засади організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, статус персоналу, а також порядок проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України визначає Закон України від 23.06.2005 №2713-ІV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 14 Закону №2713 установлено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу.

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання: старший начальницький склад - підполковник внутрішньої служби.

Трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дія якого поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Так, відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.03.2015 за №295/26740, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі Порядок, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, Розділом ІІ Порядку передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі, зокрема, отримання інформації про скоєння інших, не визначених в абзацах другому - сімнадцятому цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку інші начальники мають право призначати службові розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу, якщо їм надано право призначати на посади та звільняти з посад, застосовувати заходи заохочення і накладати дисциплінарні стягнення на осіб, дії або бездіяльність яких стали підставою для проведення службового розслідування.

При цьому, відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Порядку особи рядового чи начальницького складу мають право в разі необхідності звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу III Порядку проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 11 розділу III Порядку забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування.

Розділом V Порядку передбачено, що службове розслідування повинне бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення уповноваженим на те начальником.

Згідно пункту 1 розділу VIII Порядку №356/5 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку зазначаються посада, звання, прізвище, ініціали виконавця (голови, членів комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку зазначаються: відомості про обставини, за яких особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, вчинила дію або бездіяльність, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в ДКВС України і на займаній посаді з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристика особи (зокрема наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками; умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного; відомості про залучення до проведення службового розслідування фахівців та дані про них, подані ними результати.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, класифікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; підтвердження чи спростовування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

У разі відсутності в начальника, який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення, в резолютивній частині висновку службового розслідування подається клопотання до старшого прямого начальника, який наділений відповідним правом, про накладення на особу рядового чи начальницького складу іншого виду дисциплінарного стягнення.

Пунктом 3 розділу VIII Порядку №356/5 висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.

Відповідно до пункту 6, 7 розділу VIII Порядку №356/5 за результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності в установленому законом порядку.

За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності у встановленому законом порядку.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу персоналу складає відповідний акт.

Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до частини 1 ст.8 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс (пункт 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5).

Також суд вказує, що відповідно до пункту 4 наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2020 № 939/7 (далі - наказ № 939/7 «Про організацію роботи з персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України») заступником Міністра юстиції України, який координує діяльність навчальних закладів, здійснюється погодження відпусток та службових відряджень керівників навчальних закладів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 11 наказу № 939/7 покладено на навчальні заклади за попереднім погодженням з Міністерством юстиції України вирішення питань щодо вибуття керівників навчальних закладів у службові відрядження.

Відповідно до пункту 4 наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2020№ 939/7 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 14.07.2021 № 2369/7) заступником Міністра юстиції України, який координує діяльність Академії Державної пенітенціарної служби (далі також - Академія ДПтС), здійснюється погодження надання відпустки та службового відрядження керівнику Академії ДПтС.

Згідно з підпунктом 3 пункту 11 наказу № 939/7 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 14.07.2021 № 2369/7) покладено на Академію ДПтС за попереднім погодженням з Міністерством юстиції України вирішення питань щодо вибуття керівника Академії ДПтС у службові відрядження, крім відряджень до відокремлених структурних підрозділів Академії ДПтС.

Абзацом першим пункту 1 розділу І Інструкції про службові відрядження України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 за № 218/2658 (зі змінами) (далі - Інструкція № 59) службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника державного органу (поїздка державного службовця за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Відповідно до пункту 4 розділу II Інструкції № 59, за кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дня так час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98.

Досліджуючи матеріали службового розслідування необхідно вказати, що згідно з листом позивача від 15.12.2021 № 7/3707 щодо надання Міністерству юстиції України запитуваних документів, 11.02.2021, 04.03.2021, 05.04.2021, 06.04.2021, ректор Академії Державної пенітенціарної служби полковник внутрішньої служби Тогочинський О.М. у службові відрядження не вибував та перебував на робочому місці. Службові відрядження 12.10.2021 та 26.10.2021 здійснювались до територіально відокремленого відділення «Білоцерківська філія Академії Державної пенітенціарної служби». Обов`язки ректора на період службового відрядження полковника внутрішньої служби Тогочинського О.М. 12.10.2021 та 26.10.2021 не покладались на інших співробітників Академії. Службові відрядження 12.10.2021 та 26.10.2021 до територіально відокремленого відділення «Білоцерківська філія Академії Державної пенітенціарної служби» здійснювались з відвідуванням Кабінету Міністрів України у зв`язку із участю Академії Державної пенітенціарної служби у проекті «Супровід урядових реформ в Україні (SURGe)». Результатами службових відряджень 12.10.2021 та 26.10.2021 є укладення 13.10.2021 Меморандуму про співпрацю Академії Державної пенітенціарної служби та SURGe, а також включення Академії Державної пенітенціарної служби до переліку реципієнтів проєкту міжнародної технічної допомоги Уряду Канади «Супровід урядових реформ в Україні (SURGe)» (лист Академії від 27.10.2021 №7/3085).

Вищевикладене підтверджується доданими до пояснення документами, а саме: наказом «Про відрядження» від 20.04.2021 №74/ВД, листом заступника Міністра щодо погодження відрядження від 20.04.2021 №17008/4995-32-21/14.7, листом від 19.04.2021 №3/1053 про погодження надання відрядження, наказом «Про відрядження» від 16.09.2021 №219/ВД, наказом «Про відрядження» від 13.10.2021 №252/ВД, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №55 від 01.11.2021, звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №174 від 28.04.2021 (а. с. 97-107).

Таким чином, суд приходить до висновку, що службове розслідування суперечить положенням наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2020 № 939/7 «Про організацію роботи з персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України», адже відповідно до наявних у матеріалах справи доказів службові відрядження здійснювалися до Територіально відокремленого відділення «Білоцерківська філія Академії Державної пенітенціарної служби».

Також суд зазначає, що пунктом 3 Розділу VI Порядку встановлено, зокрема, що виконавець (голова, члени комісії) зобов`язаний (ні): дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, вживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування; виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, порушенню законності особою рядового чи начальницького складу, виникненню обставин, за яких відбулась надзвичайна подія, готувати пропозиції щодо їх усунення або попередження.

Згідно з пунктом 4 Розділу VI Порядку особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

- отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування;

- брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, подавати виконавцю (голові, членам комісії), який (які) проводить (ять) службове розслідування, документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

- висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять);

- відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

- за письмовим зверненням ознайомлюватися із затвердженим висновком службового розслідування, а також із матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України;

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Необхідно вказати, що оскаржуваний наказ, який є індивідуально-правовим актом та породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлений Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі №826/1916/17.

Необхідно вказати, що порушення позивачем службової дисципліни має бути доведено відповідачем належними та допустимими доказами з дотриманням процедури службового розслідування.

При цьому накладення дисциплінарного стягнення неможливе без збирання комісією належних і достатніх доказів проступку працівника, об`єктивної оцінки його дій/бездіяльності у конкретних обставинах, щодо яких призначено службове розслідування.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимоги п. 8 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України означають, що рішення відповідача повинно бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Пропорційність ґрунтується на тому, що рішення суб`єкта владних повноважень породжує правові наслідки як для особи, так і для держави чи її органів, а також може впливати на права та інтереси третіх осіб. Ці інтереси слід враховувати при прийнятті рішення.

Проаналізувавши наведене вище, в контексті встановлених обставин в справі, суд дійшов висновку, що службове розслідування відносно позивача проведено не повно та не об`єктивно, без з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, без встановлення дійсних причин і умов його вчинення. Не в повній мірі враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, відсутність негативних наслідків, особу позивача, попередню поведінку позивача та її ставлення до служби.

Таким чином, наказ Міністерства юстиції України від 20.01.2022 № 84/к ''Про накладення дисциплінарного стягнення'' необхідно визнати протиправним та скасувати.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 20.01.2022 №84/к ''Про накладення дисциплінарного стягнення''.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Міністерство юстиції України, вул.Городецького, 13,м.Київ,01001, .

Повний текст рішення суду виготовлено 06 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Заяць