Справа № 580/1237/22
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1237/22 Суддя першої інстанції: Бабич А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 до 30.04.2018 року у розмірі 7350 грн. та заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року до 31.10.2017 року у розмірі 2718 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за його службу в нічний час за період служби з 01.03.2016 року до 30.04.2018 року та індексації за період отриманого ним грошового забезпечення - з 01.03.2016 року до 31.10.2017 року;

- зобов`язано Департамент патрульної поліції (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період служби з 01.03.2016 року до 30.04.2018 року, а також індексацію його грошового забезпечення за період служби з 01.03.2016 року до 31.10.2017 року;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Департамент патрульної поліції звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування та виплата доплати позивачу за службу в нічний час в період з 01.03.2016 року до 30.04.2018 року не підтверджені жодним доказом, разом з тим, матеріалами справи підтверджено несення позивачем служби в нічний час у спірному періоді 175 нічних змін; крім того, у спірному періоді позивач набув права на отримання індексації його доходу, втім виплата такої індексації проведена не була.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, враховуючи приписи ч.1 ст. 308 КАС України, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з витягу з послужного списку особової справи ОСОБА_1 , останній проходив службу в органах Національній поліції України:

з 21.12.2015 року до 01.03.2016 року поліцейським в батальйоні патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (наказ від 18.12.2015 №30 о/с);

з 01.03.2016 року до 21.06.2016 року інспектором в роті №4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Черкаси Департаменту патрульної поліції (наказ від 24.03.2016 №56 о/с);

з 21.06.2016 року до 08.12.2017 року інспектором в роті №4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції (наказ від 21.06.2016 №511);

з 08.12.2017 року до 14.03.2019 року інспектором в роті №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (наказ від 08.12.2017 №1265);

з 14.03.2019 року до теперішнього часу інспектором взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (наказ від 14.03.2019 №177 о/с).

Графіками несення служби особовим складом підрозділів управління патрульної поліції в Черкаській області за період з 01.03.2016 року до 30.06.2018 року підтверджується несення позивачем служби в нічний час:

2016 рік: березень 7 змін, квітень 8 змін, травень 8 змін, червень 7 змін, липень 4 зміни, серпень 6 змін, вересень 6 змін, жовтень 4 зміни, листопад 8 змін, грудень 6 змін (всього: 64);

2017 рік: січень 8 змін, лютий 6 змін, березень 4 зміни, квітень 8 змін, травень 8 змін, червень 7 змін, липень 4 зміни, серпень 6 змін, вересень - 8 змін, жовтень 8 змін, листопад 6 змін, грудень 7 змін (всього: 84);

2018 рік: січень 7 змін, лютий 8 змін, березень 8 змін, квітень 4 зміни, травень 6 змін, червень 8 змін (всього: 41).

За вказаний період позивач відпрацював 189 нічних змін. За спірний період з 01.03.2016 року до 30.04.2018 року 175 нічних змін.

Також вказаними вище графіками підтверджується використання позивачем щорічних чергових відпусток та перебування на лікарняних:

з 15.07.2016 року до 29.07.2016 року перебував у відпустці (наказ ДПП №1571);

з 18.08.2016 року до 25.08.2016 року знаходився на лікарняному;

з 01.10.2016 року до 16.10.2016 року перебував у відпустці (наказ ДПП №3207);

з 13.12.2016 року до 19.12.2016 року знаходився на лікарняному;

з 01.03.2017 року до 16.03.2017 року перебував у відпустці (наказ ДПП №1029);

з 18.05.2017 року до 20.05.2017 року знаходився на лікарняному;

з 09.07.2017 року до 14.07.2017 року знаходився на лікарняному;

з 20.07.2017 року до 03.08.2017 року перебував у відпустці (наказ ДПП №3096);

з 24.11.2017 року до 29.11.2017 року знаходився на лікарняному;

з 10.04.2018 року до 19.04.2018 року перебував у відпустці (наказ ДПП №304);

з 24.04.2018 року до 02.05.2018 року знаходився на лікарняному.

Розрахунковими листами за період з 01.03.2016 року до 31.07.2018 року підтверджується, що позивачу нарахована індексація грошового забезпечення:

373,85грн., що підтверджується розрахунковим листом за листопад 2017 року;

458,12грн. розрахунковий лист за грудень 2017 року;

458,12грн. - розрахункові листи за січень та за лютий 2018 року;

533,89грн. розрахункові листи за березень-червень 2018 року;

557,82грн. розрахунковий лист за липень 2018 року.

Листом від 11.01.2022 року №12зі, 13зі/41/5/05-2022 на запити позивача від 30.12.2021 року (вх. від 04.01.2022 року №12зі та №13зі) відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною постановою, тобто з листопада 2017 року. Тому підстави для виплати індексації за період з 01.03.2016 року до 31.10.2017 року відсутні.

Вважаючи вказану бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати компенсації за відпрацьовані нічні зміни служби та індексації грошового забезпечення протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон України №580-VIII), Законом України №1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон України №1282-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок №260).

Частиною першою статті 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.94 Закону України №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п.1 Постанови №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 передбачено, що посадові оклади поліцейським встановлюються згідно зі штатним розписом у таких розмірах: для поліцейських середнього та вищого складу - згідно з додатками 3 - 9 до Постанови №988; для поліцейських молодшого складу - згідно з додатком 10 до Постанови №988.

Додатком №10 до Постанови №988 передбачена схема посадових окладів поліцейських з числа молодшого складу поліції, згідно з якою розмір посадового окладу поліцейського патрульної поліції складає 2470 грн.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Крім того відповідно до п.11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, для розрахунку доплати за службу в нічний час мають значення розмір посадового окладу та кількість фактично відпрацьованих годин нічної служби.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до вимог вказаної постанови №988 та положень Порядку №260 доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений підп.3 п.5 вищевказаної Постанови №988.

Нарахування та виплата доплати позивачу за службу в нічний час в період з 01.03.2016 року до 30.04.2018 року не підтверджені жодним доказом.

В апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що відповідно до копій розрахункових листів у вересні 2018 року позивачеві нараховано та виплачено частину грошового забезпечення у вигляді доплати за службу у нічний час за січень - квітень 2018 року на загальну суму 1038,66 грн. (310 грн. + 252 грн. + 321.92 грн. +154,74 грн.), колегія суддів враховує дані доводи, проте не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині, адже резолютивною частиною рішення не було зазначено конкретного розміру доплати, вказано лише період, отже відповідачем при виконанні вказаного рішення буде врахована вже виплачена частина грошових коштів за службу в нічний час за січень - квітнень 2018 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.5 ст.94 Закону України №580-VІІІ грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі Порядок № 1078; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015 р.).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 року № 141 внесено зміни у вищевказаний пункт та викладено його в такій редакції: «виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Також, колегія суддів враховує, що статтею 18 Закону України від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 р. зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Колегія суддів звертає увагу, відповідачем, в тому числі й в апеляційній скарзі жодним чином не підтверджено доказів нарахування відповідачем індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2016 року до 31.10.2017 року.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст виготовлено 06 вересня 2022 року.