Справа № 158/1915/22
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1915/22
Провадження № 2-а/0158/65/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2022 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.
при секретарі Квач Н.А.
за участю представника позивача Мельника М.М.
відповідача Ділмуродова Назара
захисника відповідача - адвоката Крупінської Н.Л.
перекладача Каримшакова Нурлана
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення -
В С Т А Н О В И В
09 вересня 2022р. позивач центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, в особі його представника Мельника М.М. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 вересня 2022р. в м. Києві співробітниками Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» проживав на території України без документів, які б надавали останньому таке право на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України. Громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 було доставлено до центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, для з`ясування усіх обставин його перебування на території України та складено протокол про адміністративне затримання від 08 вересня 2022 року, відповідно до якого, відповідача по справі затримано на 72 години 08.09.2022р. о 13 год. 37 хв., за порушення вимог ч. 1 ст. 203 КУпАП та в подальшому поміщено Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Особу відповідача ідентифіковано відповідно до паспорта громадянина Узбекистану № НОМЕР_1 від 30.04.2021р. В подальшому було встановлено, що відповідач по справі, зі слів останнього, прибув до України 30.05.2022р., перетнувши державний кордон через пункт пропуску «Гоптівка». Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав, чим порушив вимоги ст. 4 вищевказаного Закону.
За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 02 травня 2022 року, відповідача по справі - громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.
Також 02 травня 2022р. відносно відповідача по справі - громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , працівниками ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження у термін до 30.05.2022р., про що останньому було достовірно відомо, про що свідчить відібрана у громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 розписка про отримання вищевказаного рішення, зі змістом якого він був ознайомлений. Зміст рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження і розписки, наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження, було роз`яснено зрозумілою громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_2 мовою. Вищевказане рішення останнім до суду не оскаржувалось, при цьому виконане не було, оскільки громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 територію України не покинув, і як наслідок 08 вересня 2022р. був затриманий з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що відомості про перебування відповідача по справі на території України на законних підставах відсутні, останній рішення компетентного органу від 02.05.2022р. про примусове повернення до країни походження у термін до 30.05.2022р. не виконав, наслідки його невиконання останньому було достовірно відомо. Оскільки відповідач по справі немає постійного місця проживання на території України, ухиляється від проведення процедури видворення, переховується, просить поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також затримати останнього з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6-ть місяців, допустити негайне виконання рішення суду.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 вересня 2022р. дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено проводити розгляд даної адміністративної справи в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просить поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та задовольнити позов в повному об`ємі з підстав наведених у ньому.
Відповідач гр. Республіки Узбекистан ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду показав, що має намір повернутися до країни походження на що має відповідні кошти. Не заперечує щодо задоволення позову. З позицією відповідача по справі погодилась його захисник - адвокат Крупінська Н.Л.
Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 08 вересня 2022р. співробітниками Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув до України 27.05.2021р. з метою неофіційного працевлаштування, прямим авіарейсом з Узбекистану до України через КПП «Бориспіль». Після закінчення терміну перебування, мав реальну можливість покинути Україну, але наміру цього робити не мав. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 02 травня 2022 року, відповідача по справі - громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав, а тому відносно останнього 02.05.2022р. було прийнято рішення ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни (а.с. 6, 7, 8 на звороті, 9).
Про наявність рішення про примусове повернення до країни походження у термін до 30.05.2022р. відповідачу по справі було достовірно відомо, даний факт стверджується копією письмової розписки про отримання даного рішення, в якому останній зазначив, що з правом на його оскарження в судовому порядку він ознайомлений, копію рішення отримав, перекладача не потребував, що скріплено особистим підписом громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , що й не заперечив останній в судовому засіданні (а.с. 9 на звороті).
Судом встановлено, що рішення про примусове повернення відповідач по справі не виконав, хоча реально усвідомлював, що своїми умисними діями порушує законодавство України, що стверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.05.2022р. (а.с. 6).
Враховуючи вищезазначене та ту обставину, що встановити місце проживання відповідача не надавалось за можливе, що унеможливило виконання рішення компетентного органу про повернення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 до країни походження, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення із позовною заявою до адміністративного суду, оскільки такий пропущений із поважних причин.
08 вересня 2022 року о 13 год. 37 хв. громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 було затримано центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про що свідчить копія протоколу про адміністративне затримання від 08.09.2022р. та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11 на звороті, 12 на звороті 13).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює основоположне право людини, а саме захист особи від свавільного втручання держави в її право на свободу. Підпункти з «a» до «f» пункту 1 статті 5 Конвенції містять вичерпний перелік дозволених підстав позбавлення свободи і жодне позбавлення свободи не буде законним, якщо не відповідатиме одній з цих підстав (рішення Європейського суду з прав людини в справі "Хлаіфія та інші проти Італії" (Khlaifia and Others v. Italy), пункт 88).
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
При цьому, відповідно до ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).
Так, п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України визначено, що зокрема, іноземці чи особи без громадянства, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію імміграція» - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 № 3773-VI (надалі - Закон № 3773).
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону №3773-VІ строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
В силу вимог ч. ч. 1, 4, 5 ст. 26 Закону №3773-VI, Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту праві законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції),у тому числі проти дії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України),з подальшим повідомленням протягом 24годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Частиною 1 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Тобто, з аналізу наведених вище норм вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.
Враховуючи те, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 незаконно перебуває на території України, ним не виконано у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження від 02.05.2022р., відсутні докази оскарження зазначеного рішення в судовому порядку, не вчинялось жодних дій з легалізації на території України, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, що унеможливлює забезпечення примусового видворення за межі України.
Суд також бере до уваги, що відповідач перебуває у такому стані вже тривалий час, тобто у нього було достатньо часу, щоб покинути територію України, проте відповідач не здійснив жодних дій щодо залишення території України, а тому суд обґрунтовано вважає, що така поведінка відповідача може продовжуватись й після ухвалення рішення про примусове повернення його до країни походження або третьої країни, тому є підстави для його затримання з метою забезпечення процедури видворення з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, органом охорони державного кордону подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу (підрозділу) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
В ході судового розгляду встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України, порушив вимоги ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і відповідно до ст. 30 цього Закону підлягає примусовому видворенню.
Враховуючи вищевказане та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Враховуючи установлені в ході розгляду справи обставини, суд вбачає підстави для звернення даного судового рішення в цій частині до негайного виконання.
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 243-245, 288, 289, п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-
У Х В А Л И В :
Поновити позивачу Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області строк звернення до адміністративного суду.
Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення задовольнити.
Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Затримати з метою забезпечення примусового видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме 13 год. 37 хв. 08.09.2022 року, помістивши у Волинський пункт тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України Державно міграційної служби України (с. Журавичі, вул. Перемоги, 27, Луцького району Волинської області).
Звернути рішення суду до негайного виконання в частині примусового видворення відповідача за межі території України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А; );

представник позивача: Мельник Михайло Миколайович, діє на підставі довіреності №8010/120-22 від 11.05.2022р.;

відповідач: громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 );

захисник відповідача - адвокат Крупінська Наталія Леонідівна, діє на підставі доручення №556/380-22 від 09.09.2022р.;

перекладач: Каримшаков Нурлан, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області Поліщук С.В.