Справа № 460/14323/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 460/14323/21

адміністративне провадження № К/990/22188/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво», про визнання протиправним та скасування висновку,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Служба автомобільних доріг у Рівненській області звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної аудиторської служби України, в якому просила: визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-03-22-000293-c, оприлюднений в системі Prozorro 30 вересня 2021 року щодо закупівлі послуг: «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів на ділянці км 45+000км 50+000».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-03-22-000293-c, оприлюднений в системі Prozorro 30.09.2021 по закупівлі послуг: «Капітальний ремонт автомобільної дороги державного значення Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів на ділянці км 45+000км 50+000».

17 серпня 2022 року Державна аудиторська служба України повторно подала касаційну скаргу на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення ними норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Заявник, посилаючись на положення пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в задоволенні позову.

Предметом спору у цій справі є правомірність висновку Державної аудиторської служби України, прийнятого за результатами моніторингу закупівлі.

Справу розглянуто судами за правилами загального позовного провадження.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі Державна аудиторська служба України послалася на те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, щодо статті 22 Закону України «Про публічні закупівлі» в частині «обов`язку дотримання та виконання учасниками та замовником інших вимог, наявність яких передбачена законодавством» та статей 16, 31 цього Закону в частині визначення (тлумачення) та розмежування словосполучення "невідповідність/відповідність кваліфікаційним критеріям" та у яких випадках невідповідність учасника кваліфікаційним критеріям не є підставою для відхилення тендерної пропозиції.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки Державна аудиторська служба України лише послалася на відсутність такого висновку, проте указавши статтю 22 Закону України «Про публічні закупівлі», якою урегульовані процедурні питання щодо тендерної документації, не указала які саме положення цієї статті потребують такого висновку. Так, цією нормою визначено: порядок оприлюднення тендерної документації, перелік відомостей, що мають бути у ній зазначені, додаткові умови, обмеження щодо зазначення умов та заборону засвідчення документів за певних обставин. Питання обов`язків учасників торгів окремо цією нормою не вирішується. Також, Державна аудиторська служба України не навела у касаційній скарзі належної аргументації як саме такий висновок щодо указаної норми впливає на спірні правовідносини, за обставин, установлених судами у цій справі, що мають індивідуальний характер.

Суд також відхиляє доводи заявника про необхідність формування висновку Верховного Суду щодо застосування статей 16, 31 Закону України «Про публічні закупівлі" у цій справі, так як зміст судових рішень свідчить про те, що мотиви, з яких виходили суди першої та апеляцйної інстанції обгрунтовані саме оцінкою доказів у справі, водночас Державна аудиторська служба України не навела обгрунтованих підстав як саме "розмежування словосполучення "невідповідність/відповідність кваліфікаційним критеріям" вплине на вирішення цього спору, за обставин, установлених судами у цій справі.

Крім того, Суд зазначає, що питання щодо застосування положень Закону України «Про публічні закупівлі», у тому числі статтей 16, 22, 31 (про відсутність яких указує Державна аудиторська служба України), уже неодноразово вирішувалися Верховним Судом. Зокрема, у справах №№300/938/19, 580/2373/19, 520/14895/2020, 620/1150/19, 160/6513/21 тощо.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, цитування норм законодавства, з посиланням на суспільний інтерес та неповного з`ясування судами усіх обставин. Водночас заявник наводить мотиви, що свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Суд указує, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Отже, у скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі за позовом Служби автомобільних доріг у Рівненській області до Державної аудиторської служби України, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво», про визнання протиправним та скасування висновку повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко