Справа № 240/36968/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/36968/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у Житомирському окружному адміністративному суді за адресою: місто Житомир, вулиця Мала Бердичівська, 17, кабінет № 304 06.05.2022 р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення виплати йому індексації в сумі 40565,54 грн. після дня його звільнення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому середній заробіток за 712 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 12.11.2020 року по 25.10.2021 року включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру його грошового забезпечення за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати індексації.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі зазначалося, що недоліки позовної зави підлягають усуненню шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року позовну заяву було повернуто по причині не сплати судового збору.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022року вказану ухвалу було скасовано і справу направлено для продовження судового розгляду так як Позивач надав докази сплати судового збору.

Позивач зазначає, що 11.11.2020року був звільнений з військової служби. При звільненні Позивачу не був проведений повний розрахунок, а саме не була виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 40565,54 грн. Такі кошти Позивачу були виплачені лише 26.10.2021року, тобто через 712 днів після звільнення зі служби. На думку Позивача, затримка виплати вказаної частини грошового забезпечення є підставою для відшкодування середнього заробітку за весь час такої затримки.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує. Зазначає, що вимоги положень ст.ст.116 і 117 КЗпП України не можуть застосовуватися на відносин, зумовлених проходженням військової служби, так як норми трудового законодавства не регулюють спірні правовідносини. При звільненні зі служби Позивач погодився із розрахунком розміру грошового забезпечення.

Крім того, на думку Відповідача, Позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовців, регулюються правовими нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (надалі - Закон N 2011-XII), що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проходив військову службу та наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №233 від 11.11.2020 виключений зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що при звільненні з військової служби Позивачу не була виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 40565,54 грн. Такі кошти Відповідач виплатив Позивачу лише 26.10.2022року.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності підстав, для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, у вигляді виплати Позивачу середнього заробітку за весь період затримки повного розрахунку при звільненні.

Суд зазначає, що за змістом статті 9 Закону N 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Разом з тим, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, складові та розмір виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.

Водночас такі питання врегульовано нормами загального трудового законодавства - Кодексом законів про працю України.

Безспірно, за приписами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

В зв`язку з цим суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами щодо протиправної бездіяльності військової частини, що виразилася в не проведенні повноваго розрахунку при звільненні в результаті невиплати індексації грошового забезпечення, та зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні, а саме затримку виплати індексації, вже була предметом судового розгляду Житомирським окружним адміністративним судом в іншій адміністративній справі №240/2977/21.

Відповідно до позовної заяви, що була предметом судового розгляду в адміністративній справі №240/2977/21, однією із позовних вимог Позивача була вимога "зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити Позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати індексації в розмірі 41300,16грн. за період з 12.11.2020року по день фактичної її виплати".

За результатами розгляду вказаної справи ще 17.08.2021року Житомирським окружним адміністративним судом було ухвалено судове рішення, відповідно до якого позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із врахуванням базового місяця жовтень 2012 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із врахуванням базового місяця жовтень 2012 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Тобто, в межах даного спору відповідно до положень ч.2 ст.117 КЗпП України суд як орган, який виносив рішення по суті спору, не вбачав підстав на час ухвалення рішення для визначення розміру спірних коштів (розміру індексації), що підлягали виплаті в день звільнення.

Таким чином, спірні відносини Позивача та Відповідача щодо правомірності проведення повного розрахунку при звільнення Позивача з військової служби в результаті невиплати індексації грошового забезпечення в день звільнення по день ухвалення судового рішення (17.08.2021року) в розумінні положень ст.117 КЗпП України є вирішеними.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2021року в даній справі №240/2977/21 набрало законної сили відповідно до Ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.01.2022року.

Суть спірних відносин в межах даної справи зводиться до правомірності (своєчасності) виплати Відповідачем Позивачу індексації грошового забезпечення після ухвалення судового рішення (17.08.2021року) та наявності підстав для виплатити Позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати індексації за період з 17.08.2021року по день фактичної її виплати.

Суд зазначає, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Аналогічно приписами ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

За змістом ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначалося, спірні суми індексації грошового забезпечення Позивачу в розмірі 40565,54 грн. були нараховані та виплачені 26.10.2021року, тобто до набрання законної сили судовим рішенням у справі №240/2977/21 (05.01.2022року), яким був вирішений спір щодо розміру вказаних виплат (Позивачем заявлялися вимоги про суму такої індексації в розмірі 41300,16грн.).

За вказаних обставин суд робить висновок про відсутність порушеного права Позивача на своєчасну виплату спірної суми індексації грошового забезпечення, що мала місце 26.10.2021року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України відсутні судові витрати в даній справі для їх стягнення або відшкодування.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк