Справа № 160/23358/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 160/23358/21

адміністративне провадження № К/990/23048/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року

у справі №160/23358/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року до касаційного суду надійшла скарга Офісу Генерального прокурора.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник указує, що підставами касаційного оскарження судових рішень у справі №160/23358/21 є пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про неврахування судами правових висновків Верховного Суду, сформованих у справах 200/5038/20-а, 160/6204/20, 140/3790/19, 160/6596/20, 280/4314/20, 640/1218/21, 440/2682/20, 280/25298/19, 420/4196/20, 520/5000/2020, 280/3705/20, 440/2700/20, 580/1859/20, 160/6148/20, 340/1673/20, 140/8233/20, 200/4759/20-а, 420/4572/20.

Проте застосовність висновків Верховного Суду повинна здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Так, із текстів оскаржуваних судових рішень установлено, що ОСОБА_1 з 23 березня 2010 року працював на різних посадах в органах прокуратури з 14 грудня 2015 року ОСОБА_1 працював прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1.

Відповідно до п.10 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Позивач успішно склав іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, у зв`язку з чим його допустили до наступного етапу атестації.

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 за результатами іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, набрано 89 балів, що є меншим прохідного балу для успішного складення іспиту (93 бали).

03 жовтня 2020 року (дата вказана у заяві, фактично 03 листопада 2020 року) ОСОБА_1 звернувся до голови четвертої кадрової комісії, у якій просив надати можливість повторно здати іспит на загальні здібності, який проходив 03 жовтня 2020 року (дата вказана у заяві, фактично 03 листопада 2020 року), оскільки він при проходженні іспиту погано себе почував, оскільки знаходився в цей період часу на лікарняному.

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 було надано невідкладну допомогу лікарем Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, після огляду було зафіксовано артеріальний тиск 150/100, пульс 120. Факт та обставини надання такої медичної допомоги не оспорювались відповідачами.

Крім того, 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Офісу Генерального прокурора та четвертої кадрової комісії із заявою, у якій просив призначити йому іншу дату проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, вказував, що у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я з 02 листопада 2020 року знаходився на лікарняному з діагнозом «гіпертонічна хвороба другої стадії, криз», однак 03 листопада 2020 року з`явився на іспит, під час проходження якого стан його здоров`я погіршився, у зв`язку з чим він не зміг адекватно та в повній мірі відповідати на поставленні питання у тесті. До заяви надав копію листка непрацездатності, копію заяви від 03 листопада 2020 року.

06 листопада 2020 року четвертою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) було прийнято рішення про затвердження списку осіб, які 03 листопада 2020 року не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, до якого ввійшов ОСОБА_1 (протокол засідання №8).

24 листопада 2020 року четвертою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) були розглянуті заяви, зокрема ОСОБА_1 та прийнято рішення про призначення нового часу та дати складання іспиту, внесення змін до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, про що повідомлено заявників.

Судами установлено, що наказом Генерального прокурора від 16 липня 2021 року №236 було ліквідовано четверту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) та наказом Генерального прокурора від 22 липня 2021 року №239 створено п`ятнадцяту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), до повноважень якої відповідно до листа Офісу Генерального прокурора від 05 серпня 2021 року №06/2/2-2982вих-21 віднесено вирішення питання щодо призначення нової дати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, в тому числі щодо ОСОБА_1

30 серпня 2021 року на засіданні п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) було прийнято рішення про не включення ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з тим, що сам факт звернення прокурора із заявою про незадовільний стан здоров`я та технічні збої програмного забезпечення після неуспішного проходження ним тестування не є доказом їх наявності. Кадрова комісія зазначила, що ОСОБА_1 з`явився на іспит і до початку тестування не подав до кадровій комісії заяву, відповідно до п.11 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221, про перенесення дати іспиту у зв`язку із поважною причиною (незадовільний стан здоров`я). Кадрова комісія вважала, що проходження тестування ОСОБА_1 було завершено, під час проведення тестування звернень від ОСОБА_1 до робочої групи та до членів комісії не надходило, акти про дострокове завершення тестування з незалежних від член комісії та прокурора причин, відповідно до п.7 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221, не складалося (протокол засідання №9).

13 вересня 2021 року п`ятнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) було прийнято рішення №130 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з набранням ним 89 балів, що є меншим за прохідний бал (93 бали) (протокол засідання №11).

Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 19 жовтня 2021 року №3326к ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області та органів прокуратури на підставі рішення п`ятнадцятої кадрової комісії про неуспішне проходження атестації від 13 вересня 2021 року №130 (пп.2 п.19 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 22 жовтня 2021 року.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Так, у справах 200/5038/20-а, 160/6204/20, 280/4314/20 спірні правовідносини стосувались звільнення прокурорів у зв`язку із ненабранням необхідної кількості балів на першому етапі атестації; у справах 440/2682/20, 520/5000/2020, 580/1859/20, 160/6148/20, 140/8233/20, 200/4759/20-а, 160/6596/20 - прокурори не набрали необхідну кількість балів на другому етапі атестації, у зв`язку з чим були звільнені; у справах 420/4196/20, 280/3705/20, 440/2700/20, 340/1673/20, 420/4572/20 - прокурори не набрали необхідну кількість балів на другому етапі атестації після чого звернулись до кадрових комісій із заявами, у яких просили надати можливість повторно скласти іспит, посилаючись на те, що у ході складання тесту комп`ютер працював некоректно, із затримками та/або у зв`язку із незадовільним самопочуттям. За результатами розгляду указаних заяв кадровими комісіями були прийняті рішення про неуспішне проходження прокурорами атестації, у зв`язку з чим такі були звільнені із займаних посад; у справі 140/3790/19 - прокурора звільнено із займаної посади у зв`язку із неподанням заяви до Генерального прокурора про переведення до обласної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію.

Справи 640/1218/21 та 280/25298/19 Верховним Судом не розглядались.

Натомість, у цій справі наявне рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про задоволення заяви ОСОБА_1 про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та в подальшому П`ятнадцятою кадровою комісією прийнято рішення про неуспішне проходження атестації прокурором без фактичного повторного допуску до такого тестування, згідно рішення Четвертої кадрової комісії.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про те, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду у справах 200/5038/20-а, 160/6204/20, 140/3790/19, 160/6596/20, 280/4314/20, 640/1218/21, 440/2682/20, 280/25298/19, 420/4196/20, 520/5000/2020, 280/3705/20, 440/2700/20, 580/1859/20, 160/6148/20, 340/1673/20, 140/8233/20, 200/4759/20-а, 420/4572/20, про які зазначає заявник, стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання заявника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Так, у тексті касаційної скарги указано, що на даний час відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 17 розділу ІІ Закону №113-ІХ, підпункту 7 та 11 Порядку №221 та пункту 11 Порядку №233 у справах, у яких предметом спору є процедурне рішення кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та в подальшому пізнішою датою прийнятого рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації ухваленого за результатами складання вказаного іспиту (набрання балу нижчого за прохідний).

Проте, всупереч вимогам пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявником лише процитовано норми права, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах та не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який висновок, на його думку, слід сформувати.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованим посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга Офісу Генерального прокурора підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі №160/23358/21.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 328, 330, 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2022 року у справі №160/23358/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду