Справа № 420/4373/22
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/4373/22

Категорія 106000000Головуючий у суді І інстанції: Завальнюк І.В. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
представник 297 комендатури Хамідов К.С. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що 27 липня 2021 року він звернувся до відповідача iз заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2019 року індексацію грошового забезпечення, з визначенням базових місяців січень 2008 року та березень 2018 року. Однак, листом вiд 18.08.2021 р. за вих. 350/174/29/3/59 відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача, вказавши, що 01.01.2016 року відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення щомісячної премії. На виконання судового рішення відповідачем нараховано та виплачено позивачу 4435,68 грн, що позивач вважає протиправним, так як нарахування здійснено не з використанням належного базового місяця, на який сподівався позивач, а саме січень 2008 р. та березень 2018 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що позивачу, відповідно до довідки грошового забезпечення від 17.03.2021 р. №518/62/202 у червні 2016 року, було підвищено надбавку за вислугу років та таким чином, у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення за рахунок надбавки за вислугу років відповідач неправомірно застосував у період з 01.12.2015 р. по 31.05.2016 р. та з 01.06.2016 р. по 30.11.2017 р. базовий місяць червень 2013 року та червень 2016 року.

297 комендатурою охорони та обслуговування Міністерства оборони України було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що базовим місяцем для виплати індексації слід рахувати не січень 2008 року, як зазначає позивач у своїй заяві, а січень 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу та знаходився на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 11 січня 2019 року №10 ОСОБА_1 звільнено з Військової частини НОМЕР_1 у запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 п.п. б Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я).

01.03.2019 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №51 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 01.03.2019 року.

27 липня 2021 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2019 року, включно з урахуванням січня 2008 та березня 2018 року як базових місяців з урахуванням відрахувань.

18.08.2021 року листом №350/174/29/3/59 297 комендатура охорони та обслуговування Міністерства оборони України повідомила позивача про те, що 01.01.2016 року відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення щомісячної премії. У зв`язку із цим, на виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 року №248/3/9/1150 щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністерства оборони України були доведені до військових формувань роз`яснення від 04.01.2016 року №248/3/9/12, згідно яких, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення, згідно яких індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати до окремого роз`яснення. А місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Позивачу також повідомлено, що Військова частина НОМЕР_1 з 01 січня 2020 року в зв`язку з організаційними заходами відповідно до спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.12.2019 року №Д-322/1/12дск та від 11.01.2020 №Д-322/1/1 та листа Фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил України від 28.12.2019 №350/147/1/4716 не є розпорядником коштів третього рівня та знаходиться на фінансовому забезпеченні в 297 комендатурі охорони та обслуговування АДРЕСА_1 .

З довідки 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії виплачені за період з 01.01.2017 року по 01.03.2019 року вбачається, що позивачу виплачена індексація грошового забезпечення за грудень 2018 року у розмірі 71,08 грн., січень 2019 року у розмірі 71,08 грн., лютий 2019 року у розмірі 134,47 грн., березень 2019 року у розмірі 4,34 грн.

З архівної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.09.2021 року №К-1345/1310 вбачається, що позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення у березні 2016 року в розмірі 583,58 грн. та в травні 2016 року у розмірі 553,27 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 по справі № 420/15615/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплати позивачу за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2019 року індексації грошового забезпечення, з урахуванням суми нарахованої та сплаченої суми індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року і березень 2018 року, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2019 року індексацію грошового забезпечення, з урахуванням нарахованої та сплаченої суми індексації грошового забезпечення, включно із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року та березень 2018 року відповідно до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 задоволено частково:

визнано протиправними дії 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;

зобов`язано 297 комендатуру охорони та обслуговування Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного судового рішення відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 4435,68 грн.

З огляду на те, що відповідачем при встановленні місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) визначено неправильні базові місяці та виплачено індексацію грошового забезпечення в значно меншому розмірі, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час проходження служби позивач неодноразово переводився на вищі посади, рівно як і підвищувалася вислуга років та проводились надбавки за класну кваліфікацію. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що січень 2008 року, як базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення, у даному конкретному випадку не повинен застосовуватись.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду не погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.І ст. 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення

визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі ст.5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Пунктом 11 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 7 пункту 4 Порядку №1078).

Пунктом 6 Порядку № 1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.

На виконання вищезазначеного судового рішення відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 4435,68 грн. із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2016 р.

Проте, на думку апелянта, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення є січень 2008 р., відтак відповідач невірно обчислив та виплатив не у повному обсязі індексацію за період з 01.01.2016р. по 28.02.18р.

Так, у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 р. (далі - Постанова № 1013) істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови №1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (п.5 Порядку № 1078).

Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки у разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).

У редакції Постанови № 1013 п. 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

"У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу".

Отже, починаючи з 01.12.2015 р. обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку обіймає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Наведене підтверджується роз`ясненнями Мінсоцполітики, наданими Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом № 78/о/66-17 від 08.08.2017 р.

Поряд із цим, п.1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 р. посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1 - 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007р. "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008р. та втратила чинність 01.03.2018р. (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Таким чином, зміна посадових окладів військовослужбовців відбулась 01.01.2008 р. згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007р.

Надалі розмір посадового окладу військовослужбовців було змінено 01.03.2018р. згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р.

Відтак, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю за спірний період має застосовуватись січень 2008 року.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що при проведенні індексації грошового забезпечення у спірних правовідносинах січень 2008 року, як базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення, у даному конкретному випадку не повинен застосовуватись.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік, виходячи з базового місяця січень 2008р. та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 16.04.2016 року по 28.02.2018 рік, з урахуванням суми нарахованої та сплаченої суми індексації грошового забезпечення, із застосуванням базового місяця січень 2008 р.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період 01.03.2018 по 01.03.2019 із застосуванням базового місяця березень 2018 р., суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018 р. Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1-22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.

Пунктом 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Таким чином місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Більш того, статтею 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Отже, у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення береться за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.

При цьому, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1 %, в квітні 2018 року становив 100,8 %, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0 %, в липні 99,3 %, в серпні 100,0 %, в вересні 101,9 %, в жовтні 101,7%.

Таким чином лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8 % * 100,0 % * 100,0 % * 99,3% * 100,0 % * 101,9 % * 101,7 % * 100) було перевищено, отже у позивача виникає право на індексацію заробітної плати. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.

Відповідно довідки 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії виплачені за період з 01.01.2017 року по 01.03.2019 року вбачається, що позивачу виплачена індексація грошового забезпечення за грудень 2018 року у розмірі 71,08 грн., січень 2019 року у розмірі 71,08 грн., лютий 2019 року у розмірі 134,47 грн., березень 2019 року у розмірі 4,34 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволені позову в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.03.2019 року із застосуванням базового місяця березень 2018р. слід відмовити.

При вирішенні питання нарахування та виплату позивачу компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні з військової служби за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 01.03.2019 про день повного розрахунку суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 в справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

За наслідком системного аналізу вказаних правових положень колегія судів зазначає, що можливість задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні перебуває у залежності від проведення фактичного розрахунку. Не встановивши конкретну дату повного розрахунку, суд позбавлений можливості достеменно встановити період затримки, а відтак і розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 у справі №806/2473/18, від 24.07.2019 у справі №805/3167/18-а., які з урахуванням ч.5 ст. 242 КАС України.

Отже, у випадку стягнення з відповідача компенсації за час неповного розрахунку при звільненні до моменту (дати) такого повного розрахунку неможливо правильно визначити суму такої компенсації та її відповідність наведеним вище критеріям.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу компенсації за час неповного розрахунку при звільненні, виникне у відповідача лише після проведення нарахування та фактичної виплати позивачу індексації грошового забезпечення по даній справі, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було неправильно застосував норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року по справі № 420/4373/22, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік, виходячи з базового місяця січень 2008р.

Зобов`язати 297 комендатуру охорони та обслуговування Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 16.04.2016 року по 28.02.2018 рік, з урахуванням суми нарахованої та сплаченої суми індексації грошового забезпечення, із застосуванням базового місяця січень 2008 р.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 07 вересня 2022 року.

суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
суудді: Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.