Справа № 320/8322/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8322/20 Суддя першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною відмови, визнання протиправною бездіяльності і стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Відповідач, ГУ НП в Київській області), в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУ НП в Київській області щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, а саме за період з 24.09.2018 по 13.07.2020 (включно), викладену у листі від 13.08.2020 №29/М-561;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Київській області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, а саме за період з 24.09.2018 по 13.07.2020 (включно) в сумі 131 450,73 грн;

- стягнути з ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, а саме за період з 24.09.2018 по 13.07.2020 (включно) в сумі 131 450,73 грн на р/р відкритий у АТ КБ «Приват Банк» у форматі IBAN: НОМЕР_1 , призначення платежу: поповнення рахунку НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , НОМЕР_3 ;

- зобов`язати ГУ НП в Київській області подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 позов задоволено частково - стягнуто з ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.09.2018 по 14.07.2020 (включно) у розмірі 131 450,73 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки повний розрахунок з Позивачем при звільненні проведено Відповідачем 14.07.2020, то вимоги останнього про стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні в сумі 131 450,73 грн за період з 25.09.2018 є обґрунтованими. Крім того, суд зауважив, що питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за періоди з 01.09.2016 по 13.09.2017 та з 14.09.2017 по 24.09.2018 вже вирішено у рамках інших судових спорів.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що останні не відповідають формі захисту порушених прав.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позов залишити без задоволення у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що всі судові рішення про донарахування Позивачу грошового забезпечення та стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку були виконані Відповідачем у повному обсязі.

Після усунення визначених в ухвалі від 28.04.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 24.08.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч доводів Апелянта у справі №810/2128/18 суд не вирішував питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є відмінним від виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ НП в Київській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ НП в Київській області від 31.08.2016 №512 о/с (по особовому складу) капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції №3 Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції, звільнено зі служби в поліції у запас (з постановкою на військовий облік) за пп. 2 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (т. І а.с.85).

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 368/177/17 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Київській області:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Київській області, яка полягає у не проведенні повного розрахунку в день звільнення ОСОБА_1 із органів Національної поліції, не доплаті частини одноразової грошової допомоги при звільненні та невиплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із органів Національної поліції за період з 01.09.2016 по 13.09.2017 та невиплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- визнано протиправними рішення ГУ НП в Київській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, викладені у листах №29/м-863 від 09.12.2016 р. т.в.о. заступника начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Стаховського І.Ф. та №29/м-161 від 06.03.2017 заступника начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Тетері В.М.;

- стягнуто з ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 1675 (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять) гривень 66 копійок; середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.09.2016 по 13.09.2017 (включно) в сумі 75399 (сімдесят п`ять тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 66 копійок; одноразову грошову допомогу в розмірі 290000 (двісті дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок у зв`язку із встановленням II групи інвалідності. А всього стягнути коштів на загальну суму 367075 (триста шістдесят сім тисяч сімдесят п`ять) гривень 32 копійки.

Згідно відмітки на постанові Кагарлицького районного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 368/177/17 вказане судове рішення набрало законної сили 27.02.2018 (т. І а.с.62-72).

Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі №320/6808/18, яке набрало законної сили 28.05.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ НП в Київській області задоволено частково - стягнуто з ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 75 000,72 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Крім того, Київським окружним адміністративним судом у цій справі встановлено, що присуджені Кагарлицьким районним судом Київської області кошти у загальному розмірі 367 075,32 грн виплачувались Позивачу у такому порядку:

- 22.08.2018 ГУ НП в Київській області виплатило ОСОБА_1 290 000,00 грн одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що підтверджується платіжним дорученням від 22.08.2018 №8292;

- 24.09.2018 - 77 075,32 грн, у том числі 75 399,66 грн - середнього грошового забезпечення за час затримки у розрахунку та 1 675,66 грн - одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням, що підтверджується повідомленням про безспірне списання коштів з рахунку боржника згідно з меморіальним ордером від 21.09.2018 №805.

Крім іншого, матеріали справи свідчать, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 у справі № 810/2128/18, яке набрало законної сили 28.04.2020, визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Київській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, а стягнуто з ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за службу в нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 у розмірі 448,92 грн.

Згадане судове рішення було виконано ГУ НП в Київській області 14.07.2020 шляхом зарахування належних ОСОБА_1 до виплати коштів у сумі 439,98 грн після нарахування та утримання обов`язкових податків і зборів на рахунок Позивача № НОМЕР_4 у АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується випискою банку про надходження коштів від 10.09.2020 (т. І а.с. 11).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Постанова №100), суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що непроведення своєчасного та повного розрахунку з Позивачем є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 131 450,73 грн, із розрахунку тривалості затримки 659 робочий день та середньоденного заробітку у розмірі 199,47 грн.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до абз. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Ні Законом України «Про Національну поліцію», ні іншими підзаконними нормативними актами не врегульовані питання порушення роботодавцем (у цьому випадку ГУ НП в Київській області) строків проведення розрахунків при звільненні, а також наслідків такого порушення. Не врегульовані вказані правовідносини й іншими нормативними актами, які регулюють питання прийняття, проходження та звільнення з військової служби.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Ця позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 справі №21-8а15 та була підтримана у подальшому Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.09.2018 у справі №810/1549/17, від 17.10.2018 у справі № 805/2948/17-а, від 08.11.2018 у справі №821/1333/16, від 16.04.2020 у справі № 822/3307/17, від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17, від 16.07.2020 у справі № 400/2884/18.

Відтак, оскільки наведеними нормативними актами не врегульовано питання строків повного проведення розрахунку при звільненні із служби у поліції, а також не встановлено правових наслідків недотримання такого строку, судова колегія приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

При цьому згідно ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 1 цієї статті є: нарахування сум належних працівникові при звільнені; відсутність спору щодо їх розміру; невиплата нарахованих сум в день звільнення.

Підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 2 цієї статті є: нарахування сум належних працівникові при звільнені; незгода працівника з нарахованими/ненарахованими сумами, що стало підставою для виникнення трудового спору, який вирішився на користь працівника.

Незгода працівника з розміром належних до виплати при звільненні сум повинна мати активні прояви шляхом звернення до роботодавця або безпосередньо до суду.

Це звернення повинно бути здійснене відразу після виплати цих сум чи ознайомленні з їхнім розміром або принаймні у достатньо стислі строки.

Такі дії будуть свідчити про наявність спору щодо розміру належних йому сум при звільненні.

Із змісту встановлених у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 у справі №810/2128/18, яке набрало законної сили 28.04.2020, обставин вбачається, що 26.11.2016 представник Позивача звертався до Відповідача із адвокатським запитом, в якому просив повідомити та надати інформацію за кожен місяць окремо про загальну суму заробітної плати (грошового забезпечення), виплаченої (виплаченого) позивачу за період роботи (проходження служби) в Національній поліції з 07.11.2015 по 31.08.2016 (день звільнення) з розшифровкою за видами виплат, у тому числі: за роботу в надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; суми заробітної плати, що належали до виплати.

Листом № 29/М-45аз від 06.12.2016 ГУ НП в Київській області надіслало завірені розрахункові листи нарахування грошового забезпечення позивача за період проходження служби з 07.11.2015 по 31.08.2016.

Також, у заяві від 12.02.2018 Позивач просив надати належним чином завірені копії відомостей із книг служби нарядів Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області щодо залучення його до несення служби за період з 07.11.2015 по 30.04.2016 включно.

На зазначену заяву ОСОБА_1 листом №М-33/109/10091/01-18 від 07.03.2018 Кагарлицьке ВП Обухівського Відділу поліції ГУ НП в Київській області надано відомості щодо залучення до несення служби згідно книг служби нарядів, які зберігаються в Кагарлицькому ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.

У свою чергу, ГУ НП в Київській області, розглянувши заяву Позивача від 12.02.2018, листом №М-352 від 20.03.2018 надало відповідь, що графіки нарядів та чергувань, накази керівників відділення поліції, які були підставою для залучення Позивача до виконання службових обов`язків у нічний час у період з 07.11.2015 по 30.04.2016 відсутні. Стосовно довідок обліку несення поліцейськими Кагарлицького ВП служби в нічний час за вказаний період повідомлено, що до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління зазначені довідки не надходили.

Вважаючи протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненараховання Позивачу грошового забезпечення за роботу у нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, останній звернувся до суду з цим позовом у квітні 2018 року для захисту своїх прав та законних інтересів.

Отже, отримання у грудні 2016 року інформації щодо складових грошового забезпечення, яке нараховувалося Позивачу у січні-березні 2016 року, стало підставою для звернення ОСОБА_1 із заявою до ГУ НП в Київській області у лютому 2018 року про надання останньому графіків нарядів графіки нарядів та чергувань, наказів керівників відділення поліції, які були підставою для залучення Позивача до виконання службових обов`язків у нічний час.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що спір щодо невиплаченого грошового забезпечення за роботу у нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 виник через два роки після звільнення Позивача, а саме - у квітні 2018 року.

Указане підтверджується й тим, що, як було встановлено раніше, вперше питання щодо непроведення ГУ НП в Київській області повного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 було предметом розгляду Кагарлицького районного суду Київської області у справі №368/177/17 у 2017 році.

Отже, оскільки при нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 належних при звільненні сум був відсутній спір щодо їх розміру в частині, що стосується грошового забезпечення за роботу у нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, то підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП України відсутні.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.12.2019 у справі № 825/742/16.

Зазначені обставини справи залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до прийняття помилкового рішення у цій справі, а відтак останнє в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, не врахував особливостей правового регулювання спірних правовідносин та залишив поза увагою відсутність на момент розгляду справи Кагарлицьким районним судом Київської області спору щодо ненараховання Позивачу грошового забезпечення за роботу у нічний час за період з 01.01.2016 по 31.03.2016. Наведені вище обставини, як вже було зазначено вище, є підставою для скасування судового рішення у частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти у ній нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 07 вересня 2022 року.