Справа № 480/3299/22
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2022 р. Справа № 480/3299/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просила:
1) визнати протиправним дії відповідача щодо відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 в Сумській обласній раді товариства спасіння на воді (ОСВОД);
2) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за віком, періоди роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 в Сумській обласній раді товариства спасіння на воді (ОСВОД) та зробити перерахунок пенсії.
Свої вимоги мотивувала тим, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку і зарахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 в Сумській обласній раді товариства спасіння на воді (ОСВОД) з посиланням на відсутністю печатки на титульній сторінці трудової книжки позивача та за відсутності уточнюючих довідок на підтвердження періоду роботи є протиправними. Наголосила, що в її трудовій книжці є посилання на відповідні накази, на підстави внесення записів, які не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, з відповідними відмітками щодо посадових осіб, які вносили відповідні записи до трудової книжки позивача, але на титульній сторінці трудової книжки не міститься печатка, яка передбачена Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, яку не поставив відповідний керівник підприємства, установи або організації під час оформлення моєї трудової книжки. Однак, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Ухвалою суду від 10.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 14.05.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.32), однак, відзиву на позовну заяву до суду у встановленій в ухвалі строк надано не було.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Водночас, ухвалами суду від 02.06.2022, від 23.06.2022 та від 18.07.2022 у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі, що на виконання вимог суду представником ГУ ПФУ в Сумській області були надані (а.с.42-60).
Відтак, вбачається за можливе здійснювати розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 - дошлюбні прізвища) з 09.05.2021 є отримувачем пенсії за віком, що підтверджується копією рішення про призначення пенсії (а.с.6, 58).
При цьому при призначенні пенсії до страхового стажу позивача не було враховано період її роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 в Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД), що підтверджується розрахунком стажу (а.с.7, 15, 44, 51), у зв`язку з чим позивач звернулася до відповідача із заявою від 31.01.2022 щодо зарахування вказаного періоду до її страхового стажу та проведення перерахунку пенсії з урахуванням такого періоду, додавши до такої заяви копію трудової книжки позивача, паспорту, РНОКПП та листа Головного управління статистики у Сумській області від 29.12.2021 №03.1-18/3058-21 (а.с.8-13, 27, 45-48, 52-56,60).
За результатом розгляду поданої позивачем заяви, ГУ ПФУ в Сумській області листом від 02.03.2022 №1209/8 повідомило позивача про те, що при поданні заяви позивачем про призначення пенсії нею були долучені до заяви трудова книжка, в якій відсутня печатка підприємства, що видало її, довідки, що підтверджують період роботи з 14.07.1978 по 25.11.1978, видані архівним відділом виконавчого комітету Сумської міської ради від 30.03.2021 №709, та з 01.10.1992 по теперішній час, видана КЗ СОР "Косівщинська спеціальна школа" від 24.03.2021. За результатами опрацювання поданих документів страховий стаж для обчислення пенсії склав 31 рік 07 місяців та 12 днів. До страхового стажу не зарахований період роботи з 27.11.1978 року по 01.10.1992 рік в Сумській обласній раді товариства спасіння на воді (ОСВОД), оскільки трудова книжка ОСОБА_1 не містить печатку на титульній її сторінці, як передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників. Разом з тим, цей період може бути зарахований до страхового стажу на підставі уточнюючої довідки. Враховуючи зазначене, за відсутності уточнюючої довідки період роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 не зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 (а.с.14).
Не погодившись з наданою відповіддю, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.
За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії).
Так, згідно записів трудової книжки позивача (а.с.8-12, 45-48, 53-56) встановлено, що позивач, крім іншого,
- 27.11.1978 прийнята на роботу у Республіканське товариство рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД) на посаду секретар-машиніст (запис №3);
- 28.03.1983 - переведена на посаду завідуючою навчального пункту (запис №4);
- 12.08.1983 - переведена на посаду викладача (запис №5);
- 30.09.1992 - звільнена за власним бажанням (запис №6).
Вказаний період роботи позивача з 27.11.1978 по 01.10.1992 у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД) не було враховано ОСОБА_1 до її страхового стажу, що підтверджується розрахунком стажу (а.с.7, 15, 44, 51) з огляду на те, що на титульній сторінці трудової книжки позивача не міститься печатки як передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (а.с.14). Поряд з цим період догляду за дитиною з 06.05.1980 по 05.05.1983, як вбачається із розрахунку стажу (а.с.15) було зараховано до страхового стажу.
Однак, суд не може погодитися з доводами відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивача у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД) та зазначає наступне.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
Так, до 01.01.2004 пенсійне забезпечення в Україні здійснювалось за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон України Про пенсійне забезпечення), відповідно до ч.1 ст.56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці в і д с у т н і необхідні з а п и с и або містяться неправильні чи неточні записи п р о п е р і о д и роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
На момент внесення записів за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.11 Інструкції № 162).
Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Крім того, згідно із п.2 Порядку від 12.08.1993 №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
При цьому згідно ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Крім того, частиною 1 ст.101 Закону України Про пенсійне забезпечення також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у ГУ ПФУ в Сумській області сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.
Поряд з цим, у постанові від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а Верховний Суд наголосив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).
Натомість у цій справі матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача м і с т и т ь з а п и с и про п е р і о д роботи ОСОБА_1 у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД), в книжці є посилання на підставу внесення таких записів з зазначенням номера та дати наказів, записи не містять виправлень, підчисток, запис про звільнення, як це передбачено вже чинною Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 завірено підписом повноважної особи та печаткою (а..8-9).
Таким чином доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача період її роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД), у зв`язку з тим, що трудова книжка ОСОБА_1 не містить печатку на титульній її сторінці, як передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, а тому і не надання уточнюючих довідок про спірний період роботи, суд не приймає до уваги, оскільки, як вже зазначалось вище трудова книжка позивача м і с т и т ь з а п и с и про спірний п е р і о д її роботи, а працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
З урахуванням того, що у трудовій книжці, яка була надана відповідачу позивачем ще під час призначення пенсії, є посилання на підставу внесення записів про спірний період її роботи, записи не містять виправлень, підчисток, запис про звільнення завірено підписом повноважної особи та печаткою, відповідач не мав підстав без належного обґрунтування ставити їх під сумнів, а відтак суд дійшов висновку, що у ГУ ПФУ в Сумській області були відсутні підстави для не зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД), у зв`язку з чим суд, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Сумській області, викладену у листі від 02.03.2022 №1209/8, яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД) та зобов`язати відповідача зарахувати вказаний період до страхового стажу, з урахуванням зарахованого періоду догляду за дитиною до 3 років та здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, з урахуванням страхового стажу, до якого зараховано вказаний період, починаючи з дати призначення пенсії 09.05.2021, з урахуванням проведених виплат.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 992,40грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 19.04.2022 (а.с.5).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області, викладену у листі від 02.03.2022 №1209/8, яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 27.11.1978 по 01.10.1992 у Республіканському товаристві рятування на водах Сумської обласної ради Української РСР (ОСВОД) з урахуванням зарахованого періоду догляду за дитиною до 3 років з 06.05.1980 по 05.05.1983, та здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням страхового стажу, до якого зараховано вказаний період, починаючи з дати призначення пенсії 09.05.2021, з урахуванням проведених виплат.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області за рахунок бюджетний асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08.09.2022.

Суддя І.Г. Шевченко