Справа № 320/9869/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року м.Київ № 320/9869/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області та просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ від 01.07.2021 № 287-к про звільнення;

поновити на рівнозначній посаді в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Київській області;

стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Київської окружного адміністративного суду від 18.08.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення Закону України «Про державну службу» не запропоновано позивачу рівнозначну посаду державної служби, яка дорівнює посаді начальника управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживлужби в Київській області, а також не запропоновано усі вакантні посади в Головному управлінні Держпродспоживслужбі в Київській області, що підтверджується відсутністю акту пропонування посад, які взагалі не пропонувались позивачу.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Також від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вказує, що у зв`язку із скороченням чисельності штату внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління відповідно до наказу від 27.04.2021 № 1824-ОД «Про введення в дію нової структури та штатного розпису» ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 та ст. 43 Закону України «Про державну службу», а також запропоновано перевести на вакантну посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Васильківського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Зазначає, що позивачем не було подано жодних заяв про переведення на запропоновані посади, та не надано доказів направлення ним заяв про переведення, у зв`язку з чим його було звільнено у відповідності до норм чинного законодавства.

Крім того від учасників справи надійшли клопотання про подальший розгляді справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 25.11.2019 № 2139-К ОСОБА_1 призначено з 26.11.2019 на посаду начальника управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужба в Київській

У зв`язку із скороченням чисельності штату внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління відповідно до наказу від 27.04.2021 № 1824-ОД «Про введення в дію нової структури та штатного розпису» ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 та ст. 43 Закону України «Про державну службу», а також запропоновано перевести на вакантну посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Васильківського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області. Повідомлено, що у разі згоди на переведення на запропоновану посаду, необхідно подати відповідну заяву, у разі відмови від переведення трудовий договір буде припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

З вказаним попередженням ОСОБА_1 було ознайомлено 01.06.2021 та на якову вказала, що з запропонованою посадою не згодна, а також від переведення відмовилась, як наслідок наказом від 01.07.2021 № 287-К було припинено державну службу та звільнено з займаної посади.

Не погоджуючись зі спірним наказом про звільнення та вважаючи його протиправним позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889), Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

управління персоналом державних органів;

реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Частиною 2 ст. 1 Закону № 889 визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 889).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 889 правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Частиною 1 ст. 83 Закону № 889 визначено, що державна служба припиняється:

у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст. 84);

у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (ст. 85);

за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (ст. 86);

за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87);

у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (ст. 88);

у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (ст. 43);

у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (ст. 88-1).

Відповідно до до ч. 1 ст. 87 Закону № 889 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

ліквідація державного органу;

встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Нормами ч. 3 ст. 87 Закону № 889 встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі п. 1 та 1-1 ч. 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Статтею 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:

змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці;

систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення;

прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

вчинення за місцем роботи викрадення (в тому числі дрібного) майна роботодавця, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення;

призову або мобілізації роботодавця - фізичної особи під час особливого періоду;

встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст. 42, 42-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст. 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Статтею 49-2 КЗпП України визначено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із скороченням чисельності внслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 27.04.2021 № 1824-ОД «Про введення в дію нової структури та штатного розпису» позивача було повідомлено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 ст. 43 Закону № 889 з посади Начальника управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області. Також було запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Васильківського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Крім того позивача було повідомлено, що у разі згоди на переведення на запропоновано посаду, необхідно подати відповідну заяву, у разі відмови від переведення трудовий договір буде припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Також повідомили, що позивач може звернутись за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштуватись самостійно.

Як вбачається з повідомлення про наступне звільнення, ОСОБА_1 01.06.2021 була попереджена про наступне звільнення та відмовилась з запропонованою посадою головного спеціаліста сектору державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Васильківського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області тобто від переведення самостійно відмовилась.

Будь яких заяв про переведення на запропоновану посаду позивачем на час звільнення подано не було.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 889 рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Частиною першою ст. 6 Закону № 889 визначено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорїї залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних комиетентностей державних службовців.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону № 889 встановлюються такі категорії посад державної служби:

категорія «Б» - посади:

керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів.

Визначення підкатегорій посад державної служби та прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу; виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (далі - Постанова № 15) затверджено перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій.

Згідно зі ст. 51 Закону № 889 з метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за такими рівнями: Апарат Верховної Ради України, Секретаріат Кабінету Міністрів України, постійно діючий допоміжний орган, утворений Президентом України, апарати (секретаріати) Ради національної безпеки і оборони України, Рахункової палати, Конституційного Суду України. Верховного Суду. Офісу Генерального прокурора; міністерства, центральні органи виконавчої влади із спеціальним статусом, який встановлений законом, апарати (секретаріати) вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; інші державні органи, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва та Севастополя; державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Законом № 889 не визначено поняття «нижча посада» та «вища посада».

Однак проаналізувавши положення Закону України «Про державну службу», можна дійти висновку, що нижчою посадою є посада державної служби, яка належить до нижчої підкатегорії посад державної служби незважаючи на рівень державного органу, а також посада державної служби у державному органі з нижчим рівнем в межах однієї підкатегорії посад державної служби; вищою посадою є посада державної служби, яка належить до вищої підкатегорії посад державної служби незважаючи на рівень державного органу, а також посада державної служби у державному органі з вищим рівнем в межах однієї підкатегорії посад державної служби.

Як вбачається з структури, яка діяла з 27.09.2019 в складі Головного управління наявний структурний підрозділ № 8 Управління захисту прав споживачів (кількість штатних одиниць 22 особи) в структурі якого перебували 4 відділи Відділ ринкового нагляду, зокрема:

відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг;

відділ контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства;

відділ метрологічного нагляду.

При цьому, згідно із Структурою Головного управління затверджено В. о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та погоджено В. о. Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства 19.03.2021 в складі Головного управління наявний структурний підрозділ № 8 Управління захисту споживачів (кількість штатних одиниць 22 особи) в структурі якого перебувають 4 відділи та 1 сектор:

відділ ринкового нагляду;

відділ контролю у сфері торгівлі;

відділ контролю у сфері робіт та послуг;

сектор контролю за рекламою та дотриманням анти тютюнового законодавства;

відділ метрологічного нагляду та державного пробірного контролю.

Вказане дає підстави стверджувати, що управління захисту прав споживачів Головного управління (як структурний підрозділ Головного управління), так і посада Начальника управління захисту прав споживачів Головного управління було фактично ліквідовані.

У зв`язку із вказаними обставинами було утворено новий підрозділ - Управління захисту прав споживачів Головного управління та введено до штатного розпису нову посаду Начальник управління захисту прав споживачів Головного управління.

Приймаючи до уваги кваліфікацію ОСОБА_1 , професійну підготовку та професійні компетентності, відповідач дійшов правомірного висновку щодо можливості запропонувати позивачу відповідну посаду, а саме головного спеціаліста сектору державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Васильківського відділу Головного управління.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 83 Закону 889 передбачено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87 цього Закону).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

За змістом ч. 3 ст. 87 Закону № 889 суб`єкті призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця нро наступне звільнення на підставі п. 1 та 1-1 ч. 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Частиною 2 ст. 5 Закону 889 відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, дія норм законодавства про працю! поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те. що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення

Статтею 42 КЗпП України врегульовано переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Частина 1 ст. 42 КЗпП України визначає, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці

Виходячи із системного аналізу п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 40, ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади. Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу не застосовуються положення ч. 2 ст. 40 цього Кодексу та положення ч. 1 цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Так, суд не бере до уваги твердження позивача, що відповідачем було передчасно прийнято спірний наказ про звільнення від 01.07.2021, оскільки про попереднє звільнення позивача було попереджено 01.06.2021, про свідчить відповідний підпис останньої. Також в цей же день позивачу було запропоновано рівнозначну посаду, від якої вона відмовилась.

Крім того в період з 01.06.2021 по 01.07.2021 позивачем не було подано жодної заяви про згоду на переведення на рівнозначну вакантну посаду.

Щодо тверджень позивача про відсутність акту пропонування посад позивачу, суд зазначає таке.

Позивач вважає, що у зв`язку із неотриманням ОСОБА_1 акта пропонування посад, в якому відповідач мав зазначити вакантні посади, вона, не мала можливості висловити свою згоду із запропонованими посадами.

Як вже було зазначено судом, одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889 суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Водночас, жодним нормативно-правовим актом не визначено обов`язок відповідача надавати позивачу акта пропонування посад у випадку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889, при цьому положення ч. 3 цієї ж статті свідчать, що законодавець зобов`язує орган державної влади, у випадку скорочення посади державної служби:

попереджати державного службовця про наступне звільнення;

пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виня ток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

В даному випадку доказом виконання вказаних вимог відповідачем, є надання позивачу повідомленням про наступне звільнення, відповідно до якого позивачу запропоновано для переведення вакантну посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Васильківського відділу Головного управління. Також повідомлено, що у разі згоди на переведення на запропоновану посаду, необхідно подати відповідну заяву; у разі відмови від переведення трудовий договір буде припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

З даним попередженням ОСОБА_1 ознайомлена 01.06.2021, що підтверджується її підписом.

Отже, жодних прав позивача відповідачем не порушено, позивач самостійно відмовилася від запропонованої їй посади та прийняла рішення про неподання заяви про переведення, у зв`язку із чим відповідачем прийнято оскаржуваний наказ про звільнення.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що непідлягають задоволенню.

Керуючись ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.