Справа № 334/535/22
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.07.2022
Справа № 334/535/22
Провадження № 2-а/334/43/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2022 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Коломоєць Ірина Василівна звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Запорізької митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0158/11200/21 від 18.01.2022 року винесену начальником Запорізької митниці Бєлінським Олександром Петровичем, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 213393,42 гривні.

Позивач, вважає дану постанову незаконною та такою що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 30.08.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договорі доручення, на декларування в митних органах України товарів, майна транспортних засобів, що переміщуються довірителем через митний кордон України, також проведення інших дій, пов`язаних з повним митним оформленням.

30.08.2021 року, на виконання зазначеного договору, до митного поста «Запоріжжя» ФОП ОСОБА_1 , подав електронну митну декларацію типу IМ40АА, зареєстровану за № UА112080/2021/004956 та задекларував товар - «Автомобіль легковий, що був у використанні, призначений головним чином для перевезення людей на дорогах загального використання - 1 шт. марка Volkswagen модель Touran; колісна формула 4x2; номер кузова НОМЕР_1 ; загальна кількість місць, включаючи місце водія - 7; тип двигуна - дизель; максимальна потужність 103 кВт; робочий об`єм циліндрів 1968 см3; календарний рік виготовлення - 2004; модельний рік виготовлення - 2005. Дата першої реєстрації 27.06.2005. Наявні маркування, записи у реєстраційних документах та інше свідчить, що даний КТЗ відповідає правилам ЄЕК ООН не нижче Євро-2. Не містить у своєму складі передавачів або передавачів та приймачів» вартістю 1500,00 Євро за кодом згідно УКТЗЕД .

У якості підстави для митного оформлення товару був наданий договір купівлі продажу від 09.08.2021 року. Відповідно до зазначеного договору продавцем товару виступав громадянин ОСОБА_3 , отримувачем громадянин України ОСОБА_2 . В графі 15 митної декларації, декларантом була вказана країна відправлення Республіка Польща.

При митному оформленні, позивач скористався нормами Закону № 1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» та № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», та нараховано митні платежі в розмірі 28194,07 гривень.

Відповідно до службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД від 02.09.2021 № 7.20-15/130 сума митних платежів які б підлягали сплаті за товар, задекларований за МД IМ40АА № UA112080/2021/004956, без пільгового (преференційного) митного оформлення, передбаченого Законами України № 1402-ІХ та № 1403-ІХ, складала б 99325,21 гривень.

03.09.2021 року Головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Запорізької митниці Самойлик Олександром Сергійовичем, складено протокол про порушення митних правил № 0158/11200/21, відносно ОСОБА_1 , за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України. У вину ОСОБА_1 ставилось неправомірне застосування пільги за нормами Закону № 1402-ІХ при митному оформленні 30.08.2021 року легкового автомобіля Volkswagen Touran за митною декларацією ІМ40АА № UA112080/2021/004956, яка на його думку не застосовується для автомобілів ввезених з Російської Федерації, тобто з країн визнаних агресором. Без застосування митних преференцій, сума митних платежів становила б 99325,21 гривень, у зв`язку з чим занижена суму податкового зобов`язання на 71131,14 гривень.

03.09.2021 року отримавши копію зазначеного протоколу, ОСОБА_1 звернувся до державної митної служби Російської Федерації, та запитав, чи ввозився на митну територію Російської Федерації автомобіль з VIN № НОМЕР_1 .

29.09.2021 року Білгородська митна служба РФ за вих. № 57-01-17/3583 від 29.09.2021 р. надала відповідь, що факт декларування транспортного засобу Volkswagen Touran з VIN № НОМЕР_1 - не зареєстрований.

18.01.2022 року ОСОБА_1 надав пояснення та клопотання начальнику Запорізької митниці про долучення звернення до митниці Російської Федерації та їх відповідь від 29.09.2021 року, пояснивши, що законодавством не передбачено механізму перевірки даних, щодо пункту перетину кордону транспортних засобів при їх митному оформлені. Задекларований пункт перетину автомобіля, був здійснений з усного повідомлення Аршиннікова. Іншого механізму перевірки правдивості його слів - законодавством не передбачений.

18.01.2022 року винесено оскаржувану постанову, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 213393,42 гривень.

З огляду на зазначене, представник позивача заперечує щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Крім того, представник позивача посилається на зміни, які були внесені до Податкового кодексу України Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" від 30.11.2021 року, який набрав чинності 01.01.2022 року, яким було змінено диспозицію статті закону, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 . Оскільки даною нормою скасовується відповідальність за діяння, яке ставиться в вину ОСОБА_1 , вона має зворотну дію в часі та має застосовуватися до спірних правовідносин.

Просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0158/11200/21 від 18.01.2022 рок, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 213393,42 гривні.

08.02.2022 року від представника Запорізької митниці Карпенком О.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на те, що транспортний засіб іноземної реєстрації «VW TOURAN» (VIN НОМЕР_2 ) був ввезений 23.10.2018 на митну територію України громадянкою USMANOVA FATIMA через міжнародний пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС (в напрямку з Російської Федерації) у митному режимі «тимчасове ввезення», а відповідно до митної декларації ІМ40АА №UA112080/2021/004956 транспортний засіб було ввезено через міжнародний пункт пропуску "Ягодин - Дорогуск" митного поста "Ягодин" Волинської митниці з Польщі.

Об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягала у діях - ухилення від сплати митних платежів по митній декларації ІМ40АА №UA112080/2021/004956, а саме у неправомірному застосуванні норм Законів № 1402-ІХ та № 1403-ІХ, та невірному розрахунку суми митних платежів у графі 47 та В митної декларації, які спричинили заниження суми податкового зобов`язання на суму 71131,14 грн. (ввізне мито - 4 749,68 грн., акциз - 46610,14 грн., ПДВ - 19771,32 грн.).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю.

У відповідності до ст. 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються серед іншого: протоколом про ПМП, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Такими доказами у справі про порушення митних правил №0158/11200/21 є: протокол про порушення митних правил №0158/11200/21, митна декларація UA.04956. службова записка управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД № 7.20-15/130, картка відмови у митному оформленні № UA112080/2021/000179, витяг з модуля «Перетин кордону» транспортним засобом» АСМО «Інспектор».

Таким чином, зібрані у матеріалах справи про порушення митних правил № 0158/11200/21 документи є безумовними доказами вчинення порушення митних правил ОСОБА_1 , за яке передбачена відповідальність ст. 485 МК України.

У відповідності до Закону України № 1403-ІХ розділ XXI Митного кодексу України доповнений п. 97 наступного змісту: установити, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України", митне оформлення транспортних засобів особистого користування, що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703 (крім транспортних засобів, що класифікуються за товарними підпозиціями 8703 10, 8703 40), 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, за умови сплати належних митних платежів з дотриманням особливостей, встановлених пунктом 77 підрозділу 2 та пунктом 36 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

У відповідності до Закону України № 1402-ІХ розділ XX «Перехідні положення» Податкового кодексу підрозділ 5 доповнено пунктом 36 Тимчасово, в якому зазначено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби", сума акцизного податку визначається платником податку, на якого поширюється дія цього пункту, за ставкою, що розраховується за такою формулою: Ставка = Ставка базова + Ve + Fe.

Проте дія цього пункту не поширюється на транспортні засоби, якщо вони не відповідають екологічним нормам "Євро-2" і вище та/або мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом України або визнаної державою-агресором по відношенню до України згідно із законодавством, та/або ввозяться з території такої держави-окупанта (агресора) та/або з тимчасово окупованої території України, визначеної такою згідно із законом України.

01.01.2022 набрав чинності Закон України від 30.11.2021 №1914-ІХ, згідно з яким розділ XX «Перехідні положення» Податкового кодексу змінений, а саме: у підрозділі 5 у пункті 36 слова "та/або ввозяться з території такої держави-окупанта (агресора) та/або з тимчасово окупованої території України, визначеної такою згідно із законом України" замінити словами "та/або останньою країною державної реєстрації яких є така держава-окупант (агресор)".

Згідно із Законом України від 30.11.2021 №1914-ІХ, відповідальність за порушення митних правил (ст. 485 Митного кодексу України) не скасовується і не пом`якшується, а змінюються умови тимчасової процедури спрощення митного оформлення транспортних засобів.

Таким чином, зміна умов тимчасової процедури спрощення митного оформлення транспортних засобів не є пом`якшенням або скасуванням відповідальності за порушення митних правил.

Тобто, продовження існування адміністративного правопорушення (відповідальність за яке передбачена ст. 485 Митного кодексу України), після набрання законної сили Закону України від 30.11.2021 №1914-IX, вказує на той факт, що даний Закон не скасовує відповідальність.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала суду письмові пояснення по справі та клопотання, в якому просила розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 18.01.2022 року начальником Запорізької митниці Бєлінським Олександром Петровичем винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0158/11200/21, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 213393,42 гривні.

Згідно фабульної частини вищевказаної постанови, 30.08.2021 до митного поста «Запоріжжя» ФОП ОСОБА_1 , який діяв на підставі договору про надання послуг митного брокера від 30.08.2021 № б/н, в зоні м/п «Запоріжжя» подав електронну митну декларацію типу ІМ40АА, зареєстровану за №UA112080/2021/004956 та задекларував товар - «Автомобіль легковий, що був у використанні, призначений головним чином для перевезення людей на дорогах загального використання - 1 шт. - марка Volkswagen; модель Touran; - колісна формула 4x2; - номер кузова НОМЕР_2 ; - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 7; - тип двигуна-дизель; - максимальна потужність 103 кВт: - робочий об`єм циліндрів 1968 куб.см.; - календарний рік виготовлення - 2004; - модельний рік виготовлення - 2005. Дата, першої реєстрації 27.06.2005. Наявні маркування, записи у реєстраційних документах та інше свідчить, що даний КТЗ відповідає правилам ЄЕК ООН не нижче Євро-2. Не містить у своєму складі передавачів або передавачів та приймачів» вартістю 1500,00 Євро з кодом згідно УКТЗЕД .

У якості підстави для митного оформлення товару був наданий договір купівлі-продажу від 09.08.2021. Відповідно до зазначеного договору продавцем товару виступав громадянин ОСОБА_3 , отримувачем громадянин ОСОБА_2 . В графі 15 митної декларації декларантом була вказана країна відправлення Республіка Польща.

Скориставшись нормами Законів № 1402-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими е транспортні засоби» та № 1403-IХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», декларантом було нараховані митні платежі в cумі 28194,07 гривень.

Натомість, Законом № 1402-ІХ визначено, що дія даного Закону не поширюється на транспортні засоби, якщо вони не відповідають екологічним нормам «Євро-2» і вище та/або мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом України або визнаної державою-агресором по відношенню до України згідно із законодавством, та/або ввозяться з території такої держави-окупанта (агресорі) та/або з тимчасово окупованої території України, визначеної такою згідно із законом України.

Постановою Верховної Ради України 27.01.2015 № 129-УШ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї ОБСЄ. Парламентської Асамблеї ГУДУЇ національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою - агресором» Російську Федерацію визнано державою - агресором.

Згідно з базою даних АСМО «Інспектор» Держмитслужби, транспортний засіб іноземної реєстрації «VW TOURAN» (VIN НОМЕР_2 ) був ввезений 23.10.2018 на митну територію України громадянкою USMANOVA FATIMA через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Готівка - Нехотєєвка» митного поста «Щербаківка» Харківської митниці ДФС (тобто з напрямку з Російської Федерації) у митному режимі «тимчасове ввезення» та станом на 18.01.2022 за межі митної території України не вивезений, у інший митний режим не заявлений.

Відповідно до службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД від 02.09.2021 №7.20-15/130 сума митних платежів які б підлягали сплаті за товар, задекларований за МД IМ40АД №UA 112080/2021/004956, без пільгового (преференційного) митного оформленій передбаченого Законами України № 1402-ІХ та № 1403-1Х, складала б 99325,21 гривень.

Таким чином, 30.08.2021 ОСОБА_1 було вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів по митній декларації 1М40АА №UA112080/2021/004956, а саме неправомірно застосовано норми Законів № 1402-IХ та № 1403-ІХ, чим занижено суму податкового зобов`язання на cуму 71131.14 гривень (ввізне мито - 4749,68 гривень, акциз - 46610,14 гривень, ПДВ - 19771,32 гривень).

У власних поясненнях від 03.09.2021 ОСОБА_1 повідомив, що 30.08.2021 ним була заявлена митна декларація №UA112080/2021/004956 на автомобіль «VW TOURAN» (VIN НОМЕР_2 ) на підставі брокерського договору № б/н від 30.08.2021. У зазначеній МД у графі 15 ним була задекларована країна відправлення Польща на підставі інформації наданій йому замовником. Проте, що фактичний в`їзд був зі сторони п/п «Голтівка-Нєхотєєвка» він не знав і ніхто його про не інформував. Його дії не буди направлені на неправомірне звільнення від сплати податків і зборів чи зменшення їх розміру.

Під час розгляду справи від ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи: копію офіційного звернення до митниці Російської Федерації надісланого електронною поштою та копію офіційної відповіді митниці РФ отриману на його електронну адресу, як підтвердження того, що вказаний в документах транспортний засіб не перебував на території РФ. Також ОСОБА_1 надано додаткові письмові пояснення в яких ним зазначено, що оскільки механізм перевірки даних щодо пункту перетину кордону законом 4643-Д та 4644-Д не передбачені задекларований ним пункт перетину кордону згідно МД № UAI12080/2021/004956 заявлений відповідно до наданої йому усної інформації ОСОБА_2 . Також надає копії його офіційного звернення до митниці РФ надісланого електронною поштою та копію офіційної відповіді митниці РФ отримані ним на електронну пошту, яким підтверджує факт того, що вказаний в цих документах транспортний засіб не перебував на території РФ.

Таким чином, на думку відповідача, митним декларантом ОСОБА_1 вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів по митній декларації типу ІМ40АА № UA112080/2021/004956, у зв`язку із неправомірним застосуванням Закону України від 15.04.2021 року № 1402-IX та як наслідок недосплаченою митних платежів на суму 71131,14 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України). Диспозицією ст. 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність за заявлення у митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту) , ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

У відповідності до положень ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості.

Згідно ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

П.п. 1, 4 ст. 289 МК України передбачено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України, а також після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 4 МК України, платник податків - особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов`язок зі сплати митних платежів.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції) , що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (п. 15.1. ст. 15 ПК України).

Згідно п/п "в" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України, декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме: з відповіді на звернення митного брокера ОСОБА_1 наданої начальником митного поста Белгородської митниці Федеральної митної служби за наслідками перевірки встановлено, що факт декларування транспортного засобу «Volkswagen Touran» рег. № S 78469, VIN - НОМЕР_2 не зареєстрований.

З наведеного вбачається, що твердження представника Запорізької митниці про ввезення транспортного засобу «Volkswagen Touran», календарний рік виготовлення - 2004; - модельний рік виготовлення - 2005, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 , на митну територію України з території Російської Федерації об`єктивно не підтверджене документальними даними, та спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: відповіддю Білгородської митної служби РФ за вих. № 57-01-17/3583 від 29.09.2021 року відповідно до якої факт декларування транспортного засобу Volkswagen Touran з VIN № НОМЕР_1 - не зареєстрований.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 МК України, адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ст. 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту) , ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної у формі умислу та спеціальної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує на тому, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo" , згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 року N 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якій «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" ("Kobets v. Ukraine"), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" ("Avsar v. Turkey" ).

Згідно вказаній позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а саме: протиправне застосування преференції по сплаті митних платежів за кодом "310", що призвело до недоплати в державний бюджет митних платежів у розмірі 71131,14 гривень.

Разом з тим, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні матеріали справи, суд також звертає увагу і на таке.

Відповідно п. 36 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції чинній на день винесення оскаржуваної постанови), порушення якого інкримінується позивачу, дія цього пункту не поширюється на транспортні засоби, якщо вони не відповідають екологічним нормам "ЄВРО-2" і вище та/або мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом України або визнаної державою-агресором по відношенню до України згідно із законодавством, та/або ввозяться з території такої держави-окупанта (агресора) та/або з тимчасово окупованої території України, визначеної такою згідно із законом України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" від 30.11.2021 року № 1914-IX внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема і до п. 36 підрозділу 5 розділу ХХ "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ".

Згідно п. 36 підрозділу 5 розділу ХХ "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ПК України, в редакції чинній на день розгляду справи, дія цього пункту не поширюється на транспортні засоби, якщо вони не відповідають екологічним нормам "ЄВРО-2" і вище та/або мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом України або визнаної державою-агресором по відношенню до України згідно із законодавством, та/або останньою країною державної реєстрації яких є така держава-окупант (агресор).

Отже станом на день розгляду справи, відповідальність за порушення митних правил, що інкримінується позивачу скасовано. Відповідно до ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, оскільки представником відповідача не надано будь-яких належних аргументів на спростування доводів представника позивача та підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, шляхом визнання постанови про порушення митних правил № 0158/11200/21 від 18.01.2022 року протиправною та її скасування.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 496,20 гривень.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 496,20 гривень підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці.

Крім того, у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з того, що відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.

До позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 2701/2022 від 27.01.2022, ордером на надання правничої (правової допомоги) від 27.01.2022 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок судових витрат позивача від 17.02.2022, акт прийому передачі виконаних робіт від 17.02.2022 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 9 від 17.02.2022 року

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідач у відзиві висловив позицію щодо неспівмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх завищеними, обґрунтовуючи тим, що справа є типовою, незначної складності та не потребує особливих адвокатських знань.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд, також звертає увагу, що відповідно до розрахунку та акту прийому передачі виконаних робіт участь адвоката в судовому засіданні в Запорізькому окружному адміністративному суді по справі № 280/12359/21 ніяким чином не стосується даної справи.

Проаналізувавши зміст наданих послуг, обсяг підготовлених та поданих до суду письмових документів по справі, суд зазначає, що їх підтверджена вартість становить 5000,00 гривень та є співмірною за ознаками, визначеним частиною 5 статті 134 КАС України, зокрема, зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та з огляду на законодавство, яке регулює спірні правовідносини.

З наведених підстав суд дійшов висновку про підтвердження позивачем судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 5000 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці.

Керуючись статтями: 5, 9, 72-77, 246, 255, 286 КАС України; статтями: 3, 257, 258, 266, 458, 495, 531 МК України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Запорізької митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову начальника Запорізької митниці Бєлінського Олександра Петровича у справі про порушення митних правил № 0158/11200/21 від 18.01.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 213393,42 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці, судові витрати у розмірі 5496,20 гривень, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 496,20 гривень та витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ісаков Д.О.