Справа № 640/22300/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Київ № 640/22300/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо призначення, нарахування та виплати довічного грошового утримання судді у відставці з 12 жовтня 2018 року у розмірі 88% суддівської винагороди замість призначення, нарахування та виплати цього утримання з 09 червня 2018 року у розмірі 90% суддівської винагороди;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити, нарахувати та виплатити позивачці щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статей 137, 142, пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1 з подальшими змінами та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/1489, з 09 червня 2018 року у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на наявність у неї права на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку до ГУ ПФУ в м. Києві, оскільки звернулася протягом 3 місяців з дня її звільнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/22300/18 і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому ГУ ПФУ в м. Києві не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачка з 21 червня 2008 року перебувала на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а отже фактично відбувся перехід з одного виду пенсії на інший, у зв`язку з чим до спірних відносин не застосовуються положення законодавства щодо призначення пенсії з урахуванням обмеження максимальним розміром; оскільки з дати проходження позивачкою кваліфікаційного оцінювання пройшло менше трьох років, відсутні підстави для призначення пенсії на підставі довідки від 11 червня 2018 року, про що позивачку повідомлено листом; після надходження на адресу відповідача належної довідки пенсію призначено з дати її надходження, а отже дії відповідача в межах спірних відносин є правомірними.

У відповіді на відзив позивачка зазначила, що відповідач неправильно застосував до спірних відносин положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402, натомість предметом спору є призначення, нарахування та виплата довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному абзацом другим пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у строки відповідно до Порядку№3-1 у розмірі 90% суддівської винагороди судді.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29 травня 2018 року №1545/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду» позивачку звільнено з посади судді Київського апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2018 року №226-к «Про відрахування судді ОСОБА_1 із штату Київського апеляційного адміністративного суду» позивачку відраховано із штату Київського апеляційного адміністративного суду 08 червня 2018 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 08 червня 2018 року №02.6/8247/2018 стаж роботи позивачки складає 27 років 03 місяці 27 днів.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 11 вересня 2018 року №76027/03 щодо заяви ОСОБА_1 від 26 липня 2018 року повідомлено, що вона перебуває на обліку в Управлінні та з 21 червня 2008 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Абзацом 1 пункту 25 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402) передбачено, зокрема, що право на утримання має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності Законом №1402, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону №2453 (абзац 2 пункту 25 розділу ХІІ Закону №1402). Враховуючи вищезазначене і те, що позивачка не пропрацювала на посаді судді щонайменше три роки з 27 липня 2017 року - з дня кваліфікаційного оцінювання, визначати розмір щомісячного довічного грошового утримання згідно з наданою нею довідкою про суддівську винагороду від 11 червня 2018 року №02.7-34/144 немає законних підстав. Для можливості призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці рекомендовано надати довідку про суддівську винагороду відповідно до положень Закону №2453.

Заявою від 27 вересня 2018 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з проханням вирішити питання призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням поданого пакету документів та довідки про суддівську винагороду відповідно до положень Закону №2453 відповідно до заяви від 26 липня 2018 року №6772.

Листом ГУ ПФУ в м Києві від 11 жовтня 2018 року №91884/02/Т-7597 за наслідками розгляду звернення позивачки, яке зареєстроване 27 вересня 2018 року повідомлено, зокрема, що відповідно до листа ДСА України від 10 серпня 2017 року №8-9230/17 рішенням від 27 липня 2017 року КВВС України визнала суддів такими, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідних касаційних судах у складі Верховного Суду та відповідно до пунктів 22, 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають право на отримання суддівської винагороди у розмірах, встановлених цим Законом. Оскільки з дня кваліфікаційного оцінювання (27 липня 2017 року) позивачка не пропрацювала на посаді судді щонайменше три роки, визначати розмір щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки від 11 червня 2018 року №02.7-34/144 немає законних підстав. Враховуючи вищезазначене, листом ГУ ПФУ в м. Києві від 11 вересня 2018 року №76027/03 позивачці винесено відмову на заяву від 26 липня 2018 року №6772. З посиланням на пункт 2 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абзацу 1 пункту 1.5 Порядку №13-2 (щодо переведення з одного виду пенсії на інший) звернено увагу позивачки на те, що у разі прийняття рішення щодо переходу на інший вид пенсії, їй необхідно звернутися на особистий прийом; зазначено, що довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 вересня 2018 року №02.7-34/184 долучено до матеріалів пенсійної справи.

Відповідно до розписки-повідомлення від 12 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 відповідачем прийнято пакет документів.

Згідно протоколу призначення пенсії від 16 листопада 2018 року відповідачем прийнято рішення про перехід з одного виду пенсії на інший (довічне грошове утримання) з 12 жовтня 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Щодо спірного питання про призначення пенсії чи перехід з одного виду пенсії на інший

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії було проаналізовано у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі № 21-612а14, Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року в справі № 317/4184/16-а (2а/317/2/2017), в яких суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), це буде нове призначення пенсії. А якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то це не є призначенням пенсії, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Суд зазначає, що, враховуючи наведені приписи законодавства, позивачці з 12 жовтня 2018 року припинено нарахування та виплату пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу», а фактично призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, відповідачем не надано доказів того, що позивачка зверталась до пенсійного органу для переведення з пенсії за віком за нормами Закону України «Про державну службу» на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із відповідною заявою, натомість має місце факт звернення із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Оскільки заява позивачки фактично стосувалась призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка раніше їй не призначалась (оскільки матеріалами справи підтверджено, що до призначення такого виду як щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»), суд дійшов висновку, що у межах спірних відносин має місце саме факт призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі по тексту - Закон №1402) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Судом встановлено та підтверджується сторонами у справі, що станом на дату відставки ОСОБА_1 з дня кваліфікаційного оцінювання (27 липня 2017 року) позивачка не пропрацювала на посаді судді щонайменше три роки, з урахуванням чого до неї застосовуються положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» в частині відсоткового розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 08 червня 2018 року №02.6/8247/2018 стаж роботи позивачки складає 27 років 03 місяці 27 днів (до стажу судді враховано половина строку навчання та стаж на посаді судді), з урахуванням чого суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 станом на дату звільнення судді у відставку має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди (80% суддівської винагороди за 20 років роботи на посаді судді та 2% грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років - 7 років х 2% = 14; 80% + 14 = 94, але не більше 90%).

Щодо дати призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Відповідно до статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пунктів 9, 11 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384, правління Пенсійного фонду України постановою від 25 січня 2008 року №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року №501) затвердило Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891 (далі по тексту - Порядок №3-1).

Відповідно до пунктів 2-5 розділу І Порядку №3-1 щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне утримання, заяви та документів, перелік яких наведено в розділі IIІ цього Порядку.

У разі, якщо до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців з дня отримання такого повідомлення, днем звернення за призначенням щомісячного довічного утриманням уважається день прийняття заяви про призначення щомісячного довічного утримання.

Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, щомісячне довічне утримання, за згодою судді у відставці призначається за наявними документами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2018 року №226-к «Про відрахування судді ОСОБА_1 із штату Київського апеляційного адміністративного суду» позивачку відраховано із штату Київського апеляційного адміністративного суду 08 червня 2018 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 11 вересня 2018 року №76027/03 щодо заяви ОСОБА_1 від 26 липня 2018 року повідомлено, зокрема, що для можливості призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці рекомендовано надати довідку про суддівську винагороду відповідно до положень Закону №2453.

Заявою від 27 вересня 2018 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві з проханням вирішити питання призначення їй довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням поданого пакету документів та довідки про суддівську винагороду відповідно до положень Закону №2453 згідно заяви від 26 липня 2018 року №6772.

Листом ГУ ПФУ в м Києві від 11 жовтня 2018 року №91884/02/Т-7597 за наслідками розгляду звернення позивачки, яке зареєстроване 27 вересня 2018 року повідомлено, зокрема, що відповідно до листа ДСА України від 10 серпня 2017 року №8-9230/17 рішенням від 27 липня 2017 року КВВС України визнала суддів такими, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідних касаційних судах у складі Верховного Суду та відповідно до пунктів 22, 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають право на отримання суддівської винагороди у розмірах, встановлених цим Законом. Оскільки з дня кваліфікаційного оцінювання (27 липня 2017 року) позивачка не пропрацювала на посаді судді щонайменше три роки, визначати розмір щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки від 11 червня 2018 року №02.7-34/144 немає законних підстав. Враховуючи вищезазначене, листом ГУ ПФУ в м. Києві від 11 вересня 2018 року №76027/03 позивачці винесено відмову на заяву від 26 липня 2018 року №6772. З посиланням на пункт 2 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абзацу 1 пункту 1.5 Порядку №13-2 (щодо переведення з одного виду пенсії на інший) звернено увагу позивачки на те, що у разі прийняття рішення щодо переходу на інший вид пенсії, їй необхідно звернутися на особистий прийом; зазначено, що довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 вересня 2018 року №02.7-34/184 долучено до матеріалів пенсійної справи.

Відповідно до розписки-повідомлення від 12 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 відповідачем прийнято пакет документів та прийнято рішення про перехід з одного виду пенсії на інший (довічне грошове утримання) з 12 жовтня 2018 року.

Зазначене вище вказує, що позивачка протягом встановленого тримісячного терміну з дня, наступного за днем звільнення з посади у відставку (09 червня 2018 року) звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (26 липня 2018 року); відповідачем повідомлено позивачку про необхідність надання додаткових документів (лист від 11 вересня 2018 року), на виконання чого у встановлений тримісячний строк з дати повідомлення про необхідність подання таких документів ОСОБА_1 подала відповідну довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 вересня 2018 року №02.7-34/184 (27 вересня 2018 року) та на виконання листа від 11 жовтня 2018 року звернулася на особистий прийом (12 жовтня 2018 року) до ГУ ПФУ в м. Києві і з 12 жовтня 2018 року ГУ ПФУ в м. Києві за наслідками розгляду поданих ОСОБА_1 документів переведено її на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Проте, судом встановлено, що в межах спірних відносин відповідач зобов`язаний призначити позивачці щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а не здійснювати процедуру переведення з одного виду пенсії за законом України «Про державну службу» на інший за Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та, відповідно, призначити пенсію з дня, наступного за днем звільнення з посади у відставку (09 червня 2018 року), оскільки ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві та подала документи на усунення недоліків у законодавчо встановлений термін.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимальним розміром суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а судом не встановлено, що основний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача під час здійснення перерахунку та виплати виплачуватиметься з обмеженням максимального розміру.

Отже, спору щодо обмеження максимальним розміром на час звернення позивачки до суду не існувало, а тому такі вимоги є передчасними, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому, суд відмовляє в їх задоволенні.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у спірному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають частковому відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення, нарахування та виплати довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 12 жовтня 2018 року у розмірі 88 % суддівської винагороди замість призначення, нарахування та виплати цього утримання з 09 червня 2018 року у розмірі 90 % суддівської винагороди.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статей 137, 142, пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року №3-1 з подальшими змінами та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/1489, з 09 червня 2018 року у розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська