Справа № 260/6746/21
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 вересня 2022 року

м. Київ

справа №260/6746/21

адміністративне провадження № К/990/23719/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №ЗК/318/288/АВ-ТД-ФС-28 від 20.08.2021 про накладення на неї штрафу у розмірі 300000,00 грн, зупинити її виконання, визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗК318/288/АВ/п від 26.07.2021, внесений інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області Гриценком С.І.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.05.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2022, позовні вимоги задоволено.

31.08.2022 Управлінням Держпраці у Закарпатській області до Верховного Суду через систему "Електронний суд" подано касаційну скаргу на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2022 у справі №260/6746/21.

Вирішуючи питання прийняття касаційної скарги Верховний Суд виходить з такого.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Предметом позову є визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Із змісту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції видно, що Верховний Суд вже викладав у постанові об`єднаної палати від 22.12.2020 у справі №260/1743/19 та в постанові від 19.03.2021 у справі №300/195/20 висновки щодо питання правильного застосування норм права, порушених у касаційній скарзі і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Так у вказаних справах Верховний Суд дійшов висновку, що "В умовах одночасного застосування санкцій до фізичної особи - підприємця за статтею 265 КЗпП України та статтею 41 КУпАП, має місце подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів. Це є не лише непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, але й ставить у нерівне правове становище при вчиненні аналогічного правопорушення у діяльності юридичної особи та фізичної особи-підприємця не на користь останнього.

Розмежування статусу фізичної особи та фізичної особи - підприємця не зумовлює можливостей відходу від цих висновків, оскільки в обидвох випадках каральна мета відповідальності реалізується щодо єдиного суб`єкта права - фізичної особи, яка з метою законного здійснення господарської діяльності отримує додатковий правовий статус. Оскільки правовий статус підприємця фізична особа з повною цивільною дієздатністю набуває в порядку реалізації свого права на здійснення підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (згідно з частиною першою статті 42 Конституції України та частиною першою статті 50 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 128 Господарського кодексу України).

Отже, фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення".

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого:

- штрафи, передбаченні статтею 265 Кодексу законів про працю України, є заходами фінансової відповідальності, а тому підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає;

- фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу "non bis in idem" як складового елементу принципу верховенства права.

Покликання особи, яка подала касаційну скаргу, на пункт 2 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу відкриття касаційного провадження є безпідставним, оскільки скаржником не наведено обґрунтованих підстав для відступу від висновків у справах №260/1743/19 та №300/195/20.

При цьому, практика застосування норм права у подібних правовідносинах є сталою і неодноразово застосована під час вирішення справ з подібними правовідносинами, у яких Верховний Суд також не знайшов підстав для відступу від висновків Верховного Суду.

За таких обставин, за правилами пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2022 у справі №260/6746/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: Л. Л. Мороз

А. І. Рибачук