Справа № 640/23377/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року місто Київ №640/23377/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду Україн в місті Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , зокрема, піріоду роботи ОСОБА_1 з 16.09.1985 по 15.11.1985; з 11.04.1988 по 06.06.1989; з 06.09.1993 по 01.08.1994; з 05.03.1997 по 01.06.1997;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , зокрема, періоду роботи ОСОБА_1 з 16.09.1985 по 15.11.1985; з 11.04.1988 по 06.06.1989; з 06.09.1993 по 01.08.1994; з 05.03.1997 по 01.06.1997, починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 22.07.2021. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що відмова відповідача у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправною з огляду на обгрунтування, які наведені у листі від 29.07.2021 №2600-0213-8/121779, оскільки відповідальність за правильність заповнення трудової книжки покладається безпосередньо та виключно на роботодавця, а позивач не повинен відповідати за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/23377/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду від 27.08.2021 відповідачем подано до суду копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 27.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до наданих до заяви від 22.07.2021 №5967 документів, страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 25 днів. Позивача було повідомлено про те, що до страхового стажу не зараховані такі періоди його роботи, а саме: з 16.09.1985 по 15.11.1985 - слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення; з 11.04.1988 по 06.06.1989 - наявне виправлення у році зарахування на роботу, яке не завірене належним чином; з 06.09.1993 по 01.08.1993 - виправлення в наказі про звільнення; з 05.03.1997 по 01.06.1997 - відсутня печатка, що засвідчує запис про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №11. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (27 років), позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 20.07.2021 №5868.

Позивачем 05.10.2021 подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив про те, що він не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, а також помилки, зроблені в трудовій книжці органом який її заповнював, не повинні бути підставою для не врахування стажу для обрахунку пенсії. Крім того, позивач зауважив, що якщо у відповідача виникли сумніви або він вважав, що даний запис не відповідає чинному законодавству, він, з урахуванням положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, повинен був надати допомогу у витребуванні необхідних документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , однак відповідач жодних із вищевказаних дій не вчинив та не надав допомоги.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою від 22.07.2021 (вх.№5967), в якій просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 29.07.2021 №2600-0213-8/121779 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовило позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (27 років), оскільки відповідно до наданих ним документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 10 місяців 25 днів.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , зокрема, піріоду роботи ОСОБА_1 з 16.09.1985 по 15.11.1985; з 11.04.1988 по 06.06.1989; з 06.09.1993 по 01.08.1994; з 05.03.1997 по 01.06.1997, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

За приписами частини першої статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з вимогами частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується з положенням частини другої статті 24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні про відмову в призначенні пенсії від 29.07.2021 №2600-0213-8/121779 відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії за віком відповідно до заяви від 20.07.2021 №5868, зазначив про те, що до страхового стажу не зараховані такі періоди роботи позивача, а саме: з 16.09.1985 по 15.11.1985 - слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення; з 11.04.1988 по 06.06.1989 - наявне виправлення у році зарахування на роботу, яке не завірене належним чином; з 06.09.1993 по 01.08.1993 - виправлення в наказі про звільнення; з 05.03.1997 по 01.06.1997 - відсутня печатка, що засвідчує запис про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №11. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (27 років), позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 20.07.2021 №5868.

Так, відповідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Дослідивши копію трудової книжки серії НОМЕР_2 суд встановив, що окрім наведених у своєму рішенні від 29.07.2021 №2600-0213-8/121779 обставин, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірний період і, на переконання суду, є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією а отже, й не може впливати на її особисті права.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, недоліки ведення трудової книжки, які визначені відповідачем у спірному рішенні, не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки (слабкий відбиток печатки, що засвідчує запис про звільнення; наявність виправлення) не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивачки до стажу роботи, що враховується у призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача з момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже, суд вважає вказані посилання відповідача, зокрема, на наявність наявність недоліків в трудовій книжці позивача, є безпідставними у відмові для призначення пенсії за віком, а, отже дії відповідача в частині прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду Україн в місті Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , зокрема, піріоду роботи ОСОБА_1 з 16.09.1985 по 15.11.1985; з 11.04.1988 по 06.06.1989; з 06.09.1993 по 01.08.1994; з 05.03.1997 по 01.06.1997 підлягають задоволенню.

При цьому, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , зокрема, періоду роботи ОСОБА_1 з 16.09.1985 по 15.11.1985; з 11.04.1988 по 06.06.1989; з 06.09.1993 по 01.08.1994; з 05.03.1997 по 01.06.1997, починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 22.07.2021, не підлягають задоволенню, оскільки суд в рамках даного спору не розраховує стаж та не встановлює наявність такого страхового стажу для призначення відповідної пенсії.

Отже, в даному випадку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1 серїі НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 20.07.2021 №5868, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції від 17.08.2021 №0.0..1 позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , судовий збір підлягає присудженню на його користь у розмірі 681,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду Україн в місті Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування періодів роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , зокрема, піріоду роботи ОСОБА_1 з 16.09.1985 по 15.11.1985; з 11.04.1988 по 06.06.1989; з 06.09.1993 по 01.08.1994; з 05.03.1997 по 01.06.1997.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи згідно з записів трудової книжки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 серїі НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 20.07.2021 №5868, з урахуванням висновків суду в даній справі.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 681,00 грн. (шістсот вісімдесят одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявсьска, 16, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.