Справа № 522/11811/22
Суддя: Шестакова Я. В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/3201/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шестакової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Багнюк А.Ю.

представник позивача Саркісян А. Р.

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача (адвокат) Ілянда О.І.

розглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 07.09.2022 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_2 , про примусове видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.09.2021 року під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів співробітниками сектору протидії нелегальній міграції Білоцерківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у м. Біла церква по вул. Привокзальній, 3-А було виявлено особу, який назвався громадянином Республіки Узбекистану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців в Україні. Термін перебування в Україні йому подовжено до 01.01.2021 року. Проте відповідач не виїхав за межі території України в результаті чого був притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідача рішенням № 26 зобов`язано покинути територію України до 02.10.2021 року. Рішення відповідач не оскаржував територію України не покинув. 05.09.2022 року ОСОБА_1 був повторно виявлений, притягнутий до адміністративної відповідальності та поміщений до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України для з`ясування обставин правопорушення.

Таким чином, сплинув термін легального перебування відповідача на території України. Представник ГУ ДМС України в Одеській області зазначив, що у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, та існує ризик його втечі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2022 року поновлено строк позивачу на звернення до суду з вищезазначеним позовом, провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду на 08.09.2022 року в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Під час засідання зазначив, що розуміє українську мову, перебуває у шлюбі, має дитину. Пояснив, що жертвою торгівлі людьми себе не вважає, ніхто до роботи не примушував, будь-якого психологічного чи фізичного тиску на нього не здійснювалося, до компетентних органів за статусом біженця не звертався. Рішення від 03.09.2021 року не оскаржував. Зазначив, що йому не було відомо про наявність рішення від 01.06.2021 року №130/1 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, тому його не оскаржував.

Представник відповідача адвокат Іллянда О.І. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, підтримала позицію відповідача.

Представник відповідача Варсуляк О.В. у судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, 03.09.2021 року співробітниками сектору протидії нелегальній міграції Білоцерківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, був виявлений громадянин Республіки Узбекистану ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення №26 від 03.09.2021 року встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 прибув до України, 12.11.2020 року, через КПП «Аеропорт-Бориспіль». Зазначеним рішенням було вирішено примусово повернути до країни походження або третьої каїни громадянина Узбекистану Дорановсього Ж та зобов`язано його покинути територію України у термін до 02.10.2021 року.

ОСОБА_1 отримав рішення та поставив свій підпис 03.09.2021 року. До того ж у рішенні № 26 було зазначено що рішенням № 130/1 від 01.06.2021 року відповідачу було відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну, про наявність якого, як зазначив відповідач у засіданні 08.09.2022 року, йому було не відомо. Зазначені рішення відповідач не оскаржував.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2021 року ПН МКО № 001174 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

03.09.2021 року завідувачем сектору протидії нелегальній міграції Білоцерківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Іщенко А.П. прийняте рішення № 26 про примусове повернення в країну походження ОСОБА_2 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 02.10.2021 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.09.2022 року ОСОБА_1 був повторно виявлений працівниками ГУ ДМС України в Одеській області.

05.09.2022 року стосовно ОСОБА_2 , складено протокол про накладання адміністративного стягнення ПН МОД № 008850 яким відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн. 00 коп.

Рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 01.06.2021 року за № 130/1 ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Таким чином відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні проживає на території України без документів на право проживання.

Рішенням від 05.09.2022 року ОСОБА_2 поміщено у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України для з`ясування обставин правопорушення.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з відповідною заявою, та заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС в Одеській області не звертався. Жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Судом встановлено, що рішення від 03.09.2021 року №26 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства ОСОБА_2 у термін до 02.10.2021 року виконане не було та не оскаржувалось.

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, зі змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Щодо перебування відповідача у шлюбі та наявність дитини, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

Суд зазначає, що факт батьківства позивача не спростовує встановлені відповідачем порушення в його діях.

Крім того, Суд підкреслює, що, зважаючи на наявність зареєстрованого шлюбу відповідача з громадянкою України, як законної підстави залишення та подальшого перебування на території України після звернення позивача до органів міграційної служби із наданням посвідки на проживання з вказаних підстав, він матиме змогу легально перебувати на території України, не порушуючи, при цьому норм міграційного законодавства.

Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 18.03.2022 року у справі № 522/14416/18, 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17.

Отже, статтею 31 Закону №3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки громадянин Республіки Узбекистан, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; беручи до уваги те що ОСОБА_4 рішенням №130/1 було відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну, яке відповідач не оскаржував; ОСОБА_5 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, та зважаючи на те, що громадянин Республіки Узбекистан, ОСОБА_1 , порушив правовий режим знаходження його на території України, отже, в судовому засіданні достименно встановлено факт того, що відповідач будучи під особистий підпис 03.09.2021 року повідомлений про необхідність покинути територію України у термін до 02.10.2021 року, жодних дій не вчинив і був затриманий у м. Одеса через рік, тому і є підстави для його примусового видворення за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Узбекистан, ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекистан - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання рішення суду відповідно до ч. 2ст. 371 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Я.В. Шестакова

Повний текст рішення складено 08.09.2022