Справа № 420/18243/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/18243/21
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОЦВІТ ЛТД" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року (суддя Балан Я.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 03.02.2022) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОЦВІТ ЛТД" до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

1 жовтня 2021 року ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" звернулося до адміністративного суду з позовом до ГУ Держпраці в Одеській області, в якому просило визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області №ОД556/353/НП/ТД-ФС від 16 вересня 2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 96000,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року у задоволенні адміністративного позову товариства було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначив, що відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Стаття 6 Закону містить вичерпний перелік підстав для проведення позапланових перевірок контролюючими органами, який, в свою чергу, не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню підзаконними актами. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 9 лютого 2021 року у справі №822/620/17, від 9 липня 2020 року у справі №823/647/17, від 27 жовтня 2020 року у справі №804/3566/17. Судом першої інстанції не враховано, що підставою проведення відповідачем спірної перевірки визначено підпункт 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ від 21.08.2019 року №823, а саме рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пі пунктах 1, 2, 4-7 цього пункту. Між тим у частині першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" або у іншому Законі, як акті аналогічної юридичної сили (як визначено частиною четвертою статті 2 Закону), такої підстави для проведення позапланової перевірки, як рішення керівника органу контролю, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел - не передбачено.

Таким чином апелянт стверджує, що проведення інспекційного відвідування ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" було призначено за відсутності правових підстав.

Також апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки порушенням відповідачем права товариства на ознайомлення із підставою проведення позапланового заходу (визначеного частиною третю статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а також принципи об`єктивності, неупередженості та недопустимості проведення безпідставної перевірки, оскільки при ознайомленні зі змістом направлення перед проведенням заходу контролю уповноважена особа суб`єкта господарювання не має можливості дізнатися про дійсну підставу проведення інспекційного заходу та визначитися щодо реалізації свого права на допуск чи недопуск до проведення такого заходу контролю.

Окрім того, апелянт зазначив, що проведення інспекційного відвідування на підставі результатів інформаційно-роз`яснювальної роботи не є законною підставою для інспекційного відвідування в розумінні підпункту 3 пункту 5 Порядку №823 в тому числі і з урахуванням інформації, зазначеної у підпунктах 1,2,4-7 пункту 5 Порядку №823, а тому вважає, що ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" законно не допустило інспекторів ГУ Держпраці в Одеській області до проведення інспекційного відвідування.

Апелянт також указав, що відповідачем було порушено процедуру накладення штрафу та невірно визначено розмір штрафу (який міг би бути застосований за відсутності інших порушень з боку відповідача).

Аргументуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянт посилався на те, що судом було долучено до матеріалів справи заперечення відповідача із недотриманням вимог щодо направлення таких документів позивачу та з порушенням строків, а також долучено додатковий доказ із порушенням строків.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" (далі ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД") зареєстроване 24.11.2014 року за №0054024 (а.с. 9-10).

До основного виду діяльності ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" згідно код КВЕД відноситься 56.30 обслуговування напоями.

Відповідно до вимог Конвенції Міжнародної організації праці №81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України №1985-ІV від 08.09.2004 року, частини 1 статті 259 Кодексу Законів про працю України, керуючись пунктом 2 Порядку здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 року, Положенням про державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 року, Положенням про Головне управління Держпраці в Одеській області, затвердженого наказом №84 від 03.08.2018 року, на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ №823 від 21 серпня 2019 року та службової записки головного державного інспектора В.Кудрєва від 10.08.2021 року, ГУ Держпраці в Одеській області винесено наказ "Про проведення інспекційного відвідування" ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" №1125 від 12.08.2021 року (а.с. 118, 119, 122).

На підставі зазначеного наказу Головним управлінням було сформовано направлення на здійснення інспекційного відвідування №15/01-29-1719 від 12.08.2021 року та вимогу про надання документів №ОД556/353/НД від 13.08.2021 року (а.с. 123-125).

Згадані документи були надіслані ГУ Держпраці в Одеській області на юридичну адресу ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" рекомендованим поштовим відправленням та отримані останнім 26 серпня 2021 року (а.с. 126, 127).

27 серпня 2021 року інспекторами праці була здійснена повторна спроба проведення інспекційного відвідування ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" за фактичною адресою здійснення господарської діяльності, під час якого уповноважена особа ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" Мельник І.І. не надав доступу до службових приміщеннях закладу, чим створив перешкоди у діяльності інспекторів праці.

Станом на 11 годин 00 хвилин 28 серпня 2021 року адміністрація ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" не надало жодних документів, які були зазначені у Вимозі про надання від 13.08.2021 №ОД556/353/НД.

28 серпня 2021 року ГУ Держпраці в Одеській області складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю №ОД556/353/НП (а.с. 128-135).

19 вересня 2021 року ГУ Держпраці в Одеській області прийнято постанову №ОД556/353/НП/ТД-ФС, якою на ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" за порушення законодавства про працю та зайнятість населення накладено штраф у розмірі 96000,00 грн. (а.с. 138-148).

Вважаючи постанову про накладання штрафу протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, товариство звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування протиправності постанови про накладення штрафу ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" наголошувало лише на неправомірності здійснення заходу контролю у формі інспекційного відвідування, відсутності визначених законом підстав для здійснення такого заходу та скасування у судовому порядку Постанови №823. При цьому факту не допуску уповноважених осіб ГУ Держпраці в Одеській області до здійснення заходу державного нагляду (контролю) та факту ненадання документів на вимогу №ОД556/353/НД від 13.08.2021 року товариство не заперечувало.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог товариства суд першої інстанції визнав правомірними дії ГУ Держпраці в Одеській області у спірних правовідносинах.

При цьому суд визнав небгрунтованими посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.04.2021 року по справі №640/17424/19, якою визнано протиправною та нечинною постанову КМУ №823 від 21.08.2019 року, оскільки на час виникнення спірних правовідносин згаданий порядок був чинний та обов`язковим для застосування ГУ Дежпраці.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (у редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила, перелічені в частині п`ятій статті 2 Закону №877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, звертатись до інших норм Закону №877-V.

Слід також враховувати, що спеціального Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини, є Закон №877-V, незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №809/799/17, від 9 липня 2020 року у справі №818/585/17.

Так, статтею 259 КЗпП визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року №1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року №1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі Порядок №823).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 5 Порядку №823 визначено, що інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;

6) за інформацією:

ДПС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився;

- роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;

8) за дорученням Прем`єр-міністра України;

9) за зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

10) за запитом народного депутата;

11) у разі невиконання вимог припису.

Водночас статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланового заходу є:

подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Згідно з частиною третю статті 6 Закону №877-V суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини четвертої вказаної статті строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення, які приймаються у певних випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття наказу від 12.08.2021 року №1125 про проведення інспекційного відвідування позивача є підпункт 3 пункту 5 Порядку №823 (рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пунктах 1, 2, 4-7 цього пункту) (а.с. 122).

Надаючи правову оцінку доводам апелянта про відсутність правових підстав для проведення інспекційного відвідування ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" через те, що частина перша статті 6 Закону №877-V не містить такої підстави для проведення позапланової перевірки, як рішення керівника органу контролю, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, колегія суддів звертає увагу, що правова проблема співвідношення норм згаданого Закону та частини першої статті 259 КЗпП України і затвердженого на її виконання Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, вже аналізувалось Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 7 квітня 2021 року у справі №1340/4355/18.

У вищевказаній постанові колегія суддів Верховного Суду констатувала, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача (у тому випадку також територіального органу Держпраці) та яке проводиться на підставі наказу та направлення.

При цьому, як зауважено Судом, правовою підставою для проведення інспекційного відвідування, як і у справі, яка розглядається, були, зокрема норми Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1985-IV "Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" (далі також Конвенція Міжнародної організації праці).

Колегія суддів, розглядаючи у касаційному порядку вищевказану справу, акцентувала увагу й на висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №200/11885/18-а, відповідно до якого Конвенція визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Вказане, на переконання Верховного Суду, дає підстави для висновку, що усі, окрім передбачених у частині четвертій статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" питання, які пов`язані з здійсненням державного нагляду (контролю), зокрема, за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (наприклад, переліку підстав для проведення Держпраці інспекційних відвідувань), можуть урегульовуватись, як законами, так й іншими актами законодавства, у тому числі й нормами міжнародної конвенції, яка ратифікована Україною у встановленому законом порядку.

До того ж колегія суддів звернула увагу на те, що норма підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (яка, однак, за своїм змістом є ідентичною нормі, яка міститься у Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 і застосована відповідачем у спірних правовідносинах) не встановлює вичерпного переліку джерел інформації, натомість, передбачає, що інформація може надходити і з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством. Також, законодавець не пов`язує підставу проведення інспекційного відвідування з обов`язковістю наявної інформації у таких джерелах стосовно конкретної особи, оскільки такі висновки віднесено до компетенції керівника органу контролю за результатами здійсненого ним аналізу наявної інформації.

Таким чином, Верховний Суд у постанові від 7 квітня 2021 року у справі №1340/4355/18 дійшов висновку, що належною підставою для проведення інспекційного відвідування позивача, визначеною підпунктом 3 пункту 5 Порядку №295 (є ідентичною нормі Порядку №823), є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування, а саме - наказ начальника ГУ Держпраці у відповідній області (територіального органу Держпраці).

Варто також звернути увагу й на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16 травня 2022 року у справі №160/12640/20, згідно з якою належною підставою для здійснення інспекційного відвідування, яка передбачена підпунктом 3 пункту 5 зазначеного Порядку №823, визнається рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації службової записки інспектора праці.

Як вбачається з даної справи, згідно службової записці інспектора В.Кудрєва від 10.08.2021 року, 30 липня 2021 року була проведена інформаційно-роз`яснювальна робота на ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" за адресою здійснення господарської діяльності, під час проведення якої встановлено, що у закладі "ІБИЦЯ", де здійснює господарську діяльність ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" працівники виконували посадові обов`язки в інтересах ТОВ, без належного оформлення трудових відносин.

12 серпня 2021 року ГУ Держпраці в Одеській області прийняло наказ №1125 "Про проведення інспекційного відвідування", відповідно до якого державним інспекторам Кудрєву В.В., Волковій О.С., Волєву О.М., Барському В.О. та Левіцькому О.М. наказано здійснити позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" зокрема з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

Правовою підставою для проведення інспекційного відвідування у наказі ГУ Держпраці у Одеській області від 12.08.2021 року №1165, окрім іншого, були зазначені норми Конвенції Міжнародної організації праці №81, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1985-IV, підпункт 3 пункту 5 Порядку №823.

Відповідно до цього наказу видане направлення на здійснення інспекційного відвідування від 12.08.2021 №15/01-29-1719 для здійснення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД".

У направленні зазначено, що предметом здійснення позапланового заходу є забезпечення застосування правових норм використання праці та з інших подібних питань, які передбачені додатком 3 до акту складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляд у (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 27.10.2020 року №2161, зокрема, з питань виявлених неоформлених трудових відносин.

За таких фактичних обставин справи, беручи до уваги вищенаведену правову регламентацію спірних правовідносин та ураховуючи викладене Верховним Судом правозастосування, колегія суддів вважає, що у даному випадку інспекційне відвідування призначене за наявності визначених законом правових підстав, а саме - за результатами аналізу інформації службової записки інспектора праці за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування - наказу ГУ Держпраці у Одеській області від 12.08.2021 №1125.

Ураховуючи наведене колегія судді відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що інспекційне відвідування позивача могло бути призначене лише з підстав, передбачених статтею 6 Закону №877-V, оскільки таке твердження засноване на помилковому розумінні змісту правових норм, які врегульовують спірні правовідносини, та не узгоджується з правозастосовчою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 7 квітня 2021 року у справі №1340/4355/18, відступу від якої не здійснювалось.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 8 серпня 2022 року у справі №420/1640/21, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України також підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 9 липня 2020 року у справі №823/647/17 оскільки правовідносини у справі №823/647/17 виникли до набрання чинності Порядку №823 та за іншої редакції Закону №877-V, тому відповідні висновки не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність призначення інспекційного відвідування ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД".

Під час судового розгляду справи позивачем не заперечувався факт не допуску уповноважених осіб ГУ Держпраці в Одеській області до здійснення заходу державного нагляду (контролю) та факт не надання документів на вимогу №ОД556/353/НД від 13.08.202! року.

Твердження апелянта про законне недопущення ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" інспекторів ГУ Держпраці в Одеській області до проведення інспекційного відвідування через необізнаність про дійсну підставу проведення інспекційного заходу не заслуговує на увагу, оскільки зі змісту пунктів 13 та 14 Порядку №823 вбачається, що посадові особи об`єкта нагляду мають право не допускати уповноважену посадову особу до проведення виїзної перевірки лише у разі відсутності службового посвідчення. Проте доказів відсутності у перевіряючих службових посвідчень позивачем надано не було.

Згідно пункту 14 Порядку №823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування: перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Так, інспектором праці було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28.08.2021 №ОД556/353/НП, який разом із диском з відеофіксацією було направлено товариству 28 серпня 2021 року листом з описом вкладення №725.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на відсутність акту про відмову від підпису акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 28.08.2021 №ОД556/353/НП, оскільки Порядок №823 не містить вимог щодо складення акту про відмову від підпису в разі коли складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування. Пункт 23 Порядку №823 встановлює вимогу про складання акту про відмову від підпису у разі коли інспекційне відвідування проведено та складено акт про інспекційне відвідування. В даному ж випадку інспектори праці не реалізували свої повноваження щодо проведення інспекційного відвідування так як ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" не допустило інспекторів праці.

Також є неаргументованими доводи апелянта про невірність визначення розміру штрафу при винесені оскаржуваної постанови, оскільки згідно абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні), при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцяти кратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня 2021 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6000 грн. (6000 грн. х 16 = 96000 грн.).

Поряд з цим колегія суддів зазначає, що позивач не заявляв указані вище підстави позову в суді першої інстанції, а частиною п`ятою статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Таким чином колегія суддів не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на окремі порушення судом першої інстанції норми процесуального права (долучення до матеріалів справи заперечення відповідача та додаткових доказів), оскільки зазначене не призвело до неправильного вирішення даної справи. Разом з тим, у відповідності до частини другої статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого у даній справі колегією суддів не встановлено.

Резюмуючи все вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог ТОВ "САМОЦВІТ ЛТД" є вірними.

Апеляційна скарга позивача не містить належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, адже суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга товариства задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОЦВІТ ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного від 3 лютого 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов