Справа № 560/5487/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5487/22
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Прозорро. Продажі" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Прозорро. Продажі", у якому просить:

1.Визнати дії протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності, а саме ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації від 28.04.2022, адресований директору державного підприємства "Прозорро. Продажі" ОСОБА_2 ,

2. Зобов`язати директора державного підприємства "Прозорро. Продажі" надати відповідь на запит на отримання публічної інформації від 28.04.2022,

3. Стягнути з відповідача 11850 грн. компенсації за відрив від звичайних занять,

4. Стягнути з відповідача 100 000 гривень в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що 28.04.2022 він направив запит на отримання публічної інформації, адресований директору Державного підприємства "ПРОЗОРО.ПРОДАЖІ", однак на момент звернення до суду відповідь на запит не отримав. Зважаючи на це, позивач просить також стягнути з відповідача 11850 грн. за відрив від звичайних занять, оскільки порушення права обумовило необхідність підготовки документів для звернення до суду. Також позивач зазначає, що протиправна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, яку оцінює у 100 000 гривень.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем поданий відзив, у якому в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що 14.06.2022 ДП "Прозорро.Продажі" надало ОСОБА_1 відповідь на його запит від 28.04.2022. Також зазначає, що позивачем не доведено заподіяння йому ДП "Прозорро. Продажі" моральних страждань або втрат немайнового характеру, наявності вини відповідача, тому відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 433 "Про затвердження Порядку відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків та визначення адміністратора електронної торгової системи" державне підприємство ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ визначено відповідальним за забезпечення функціонування електронної торгової системи - адміністратором електронної торгової системи.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI Про доступ до публічної інформації (далі - Закон № 2939-VI). Згідно із статтею 1, пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частинами першою-третьою статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

За змістом частин 1, 2 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Отже, за змістом ч.2 ст.22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

При цьому під визначенням "загальнодоступні джерела інформації", зокрема розуміються: довідники, адресні книги, реєстри, списки, друковані засоби масової інформації, засоби телерадіомовлення та інші подібні джерела інформації, в тому числі з використанням мережі Інтернету.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" забезпечує два шляхи доступу до інформації: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію. Отже, оприлюднення інформації розпорядником не звільняє його від обов`язку надати публічну інформацію на запит. Це означає, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із мережі інтернет на сторінці розпорядника інформації як із загальнодоступного джерела, може вважатись необґрунтованою відмовою в наданні інформації.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2018 року по справі №2а-15055/12/2670, від 20.09.2018 по справі №823/1042/16 та від 07.12.2020 по справі №9901/190/20.

Згідно із частиною 1 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації повинен надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.04.2022 направив на електронну адресу директора ДП "Прозорро. Продажі" запит на отримання публічної інформації, у якому просив надати копії заяв, які надходили від учасників електронного аукціону через їх особисті електронні кабінети для участі в електронному аукціоні, який відбувся 23.03.2022 року, в єдиній торговій системі "Прозорро. Продажі".

14.06.2022 за №338-07/2022 відповідач оформив відповідь на запит від 28.04.2022.

У відзиві відповідач покликається на те, що відповідь на запит позивача була надіслана останньому листом № 338-07/2022 від 14.06.2022.

Як вбачається з тексту цього листа, у ньому зазначається і поштова адреса ОСОБА_1 і адреса електронної пошти.

Разом з тим, відповідач не надав будь-яких належних доказів направлення листа № 338-07/2022 від 14.06.2022 на електронну адресу позивача (відомості відправки електронної пошти, скріншоти т.д.), і на поштову адресу у м. Крисилів (наприклад, але не виключно: повідомлення про вручення листа, чек поштового відділення, витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції тощо)

Суд звертає увагу на те, що Законом №2939-VI не визначено, яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надсилати відповідь у разі її надання запитувачу засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю). Разом з тим, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише оформлення відповіді як такої, але і надсилання її запитувачу інформації відповідними засобами зв`язку.

Суд не дає правову оцінку змісту наданої відповіді, оскільки зазначене не входить до предмету позову і обставин, що підлягають доказуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач довів ту обставину, що ним була оформлена відповідь на запит позивача, зміст якої відображений на 6 аркушах, однак не надав будь-які належні докази того, що ця відповідь дійсно була надіслана ОСОБА_1 14.06.2022 або у подальшому.

Встановлено також, що оформлення відповіді на запит позивача було здійснене відповідачем поза межами строку, визначеного вищезгаданим законодавством. Відповідач обґрунтовує це введенням воєнного стану, який триває по сьогоднішній день.

Суд погоджується з тим, що вказана обставина є такою, що могла впливати на вирішення питання та може враховуватись під час оцінки правомірності дій суб`єкта владних повноважень, однак відповідний її вплив на спірні правовідносини повинен бути очевидним і доводитись належними доказами.

Враховуючи вказане, позов у цій частині є частково обґрунтованим, відтак належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача скерувати позивачу відповідь ( від 14.06.2022) на його запит від 28.04.2022 та запитувані матеріали.

Що стосується інших позовних вимог, суд виходить з такого.

Позивач вказує на те, що протиправна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, яку він оцінює в 100 000 грн.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У п. 56 постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 по справі №464/3789/17 зазначається, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. У той же час, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У п. 30 постанови Верховного Суду від 23 січня 2020 по справі №580/1617/19 викладено правову позицію згідно з якою сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Виходячи з цього, саме позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди та надати належні докази того, що саме бездіяльність відповідача призвела до конкретних моральних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, позивачем не доведено, що бездіяльність відповідача завдала таких значних наслідків, які зумовили його дійсні страждання та спричинили відчутну моральну шкоду, позаяк у справі відсутні докази, які б вказували на це, так само як і обґрунтування її розміру.

Враховуючи вказане, позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Аналогічна правова позиція стосовно аналогічних правовідносин викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 по справі №159/1257/18 та від 12 березня 2020 по справі №159/751/17.

Позивач також просить стягнути з відповідача 11850 грн. за відрив від звичайних занять. Вказує на те, що витратив час на написання позовної заяви, підготовку та надсилання інших документів, що зайняло 31 день, відтак компенсацію оцінює в розмірі 11850 грн., покликаючись при цьому на ст. 135 КАС України ( витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду)

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Згідно з ч.1-3 ст.135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 №590 затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ.

У той же час, заявлена позивачем компенсація за відрив від звичайних занять (зокрема, витрачання часу на написання позовної заяви, підготовку інших документів) не охоплюється змістом поняття судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розумінні ст. 132 КАС України. Враховуючи це, підстави для присудження на користь позивача 11850 грн. за відрив від звичайних занять відсутні.

Враховуючи те, що відповідач частково довів правомірність своїх дій, а судом встановлене порушення прав позивача в частині позовних вимог, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати необґрунтованим ненадсилання Державним підприємством "Прозорро. Продажі" відповіді на запит ОСОБА_1 від 28.04.2022 у передбачені законом строки.

Зобов`язати Державне підприємство "Прозорро. Продажі" надіслати ОСОБА_1 відповідь на його запит від 28.04.2022 та запитувані ним матеріали, із урахуванням правової оцінки, відображеної у цьому рішенні.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 вересня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 )
Відповідач:Державне підприємство "Прозорро.Продажі" (вул. Бульварно-Кудрявська, буд.22,Київ,Центральна Частина Києва, Київ,01601 42068925)

Головуючий суддя І.С. Козачок