Справа № 240/32360/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/32360/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

07 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лунь Т. С.,

представника позивача - Кужеля З.П.

представника відповідача - Кісіля Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Укрпалетсистем" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Приватне підприємство "Укрпалетсистем", звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області по внесенню до інтегрованої картки платника податків суму податкового боргу з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 2421255,43 грн., в тому числі, вказаного у податковій вимозі Головного управління ДПС у Львівській області від 27.09.2021 №0-1314;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області виключити вказану суму боргу з інтегрованої картки платника податків;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області від 27.09.2021 №0-1314.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржником зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини справи.

На підставі акту перевірки від 15 вересня 2016 року № 1391/28-10-14-05/32285225 Офісом великих платників податків ДФС України прийнято податкові повідомлення-рішення форми від 7 жовтня 2016 року №№, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , якими збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 39246982,00 грн та штрафні (фінансові) санкції на суму 811743,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до Житомирського окружного адміністративного суду (справа № 806/2015/16).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з частковим визнанням нарахованих грошових зобов`язань та самостійним їх погашенням.

26 січня 2017 року Житомирський окружний адміністративний суд у справі №806/2015/16 визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07 жовтня 2016 року в тих частинах, що були вказані у заяві про зменшення позовних вимог. В тому рахунку і податкове повідомлення-рішення від 07 жовтня 2016 року № в частині 1 158 298,00 грн. основного платежу та 298 574,00 грн штрафних санкцій.

Рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 04 грудня 2018 року задоволено вимоги касаційної скарги Офісу великих платників податків, скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року по справі №806/2015/16 та ухвалено нову постанову про відмову в задоволенні позову.

На підставі вказаної постанови контролюючим органом 24 травня 2019 року внесено до інтегрованої картки позивача суму заборгованості з акцизного податку (включаючи штраф) в розмірі 41 717 479,96 грн та пені 26 539 124,56 грн.

У подальшому відповідачем була винесена нова податкова вимога від 27 вересня 2021 року № 0-1314 на загальну суму 2421255,43 грн., у тому числі, податкове зобов`язання 1264716,35 грн., штрафна санкція 182513,00 грн., пеня 974026,08 грн.

Вважаючи вказані дії і вимогу протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податкове повідомлення-рішення є відкликаними та не створює для позивача жодних правових наслідків, відтак, не може бути правовою підставою для винесення податкової вимоги та як наслідок, є підставою для визнання її протиправною і скасування.

Враховуючи протиправність дій відповідача щодо нарахування позивачу суми податкового боргу з акцизного податку в сумі 2421255,43 грн, у тому числі, вказаного у податковій вимозі від 27 вересня 2021 року № 0-1314, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту, що відновить порушені права позивача, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки шляхом виключення з інтегрованої картки платника податків позивача - Приватного підприємства «Укрпалетсистем», суму податкового боргу з акцизного податку в сумі 2421255,43 грн.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

10 червня 2016 року набрав чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від № 422 від 07 квітня 2016 року (далі - Порядок № 422), який діяв на момент спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 Розділу I Порядку № 422 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з пунктом 3 Розділу I Порядку № 422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Пунктом 4 Розділу I означеного Порядку встановлено, що відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. За змістом пункту 2 Глави 1 Розділу II Порядку № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Пунктом 1 Глави 1 Розділу III Порядку № 422 передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Тобто, у картках особових рахунків відображається повна хронологія нарахувань податкових зобов`язань, їх сплата тощо.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямками роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямками роботи готується коригуючий документ, з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

При цьому, відповідно до змісту пункту 5 розділу I Порядку № 422, у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Таким чином, аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що відповідач має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності.

Відсутність відповідних коригувань у картці позивача призводить до негативних наслідків для нього, що потребує вжиття ефективних заходів захисту, в тому числі, в судовому порядку.

Аналогічні норми містить Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5, який діє з 05 квітня 2021 року.

Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 826/9288/18 зазначив, що аналіз положень пунктів 1, 2 розділу 2 Порядку № 422 свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 825/999/17) та від 26 лютого 2019 року (справа № 805/4374/15-а).

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, спірна податкова вимога сформована відповідачем автоматично на підставі даних інтегрованої картки платника Приватного підприємства "Укрпалетсистем" про наявність податкового боргу за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Зазначений в ній податковий борг у сумі 2421255,43 грн. є наслідком поновлення на підставі постанови Верховного Суду від 04 грудня 2018 року по справі № 806/2015/16 в інтегрованій картці Приватного підприємства "Укрпалетсистем" в 2019 році грошових зобов`язань з акцизного податку в розмірі 41717479,96 грн та пені 26539124,56 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі № 240/9592/19, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, визнано протиправними дії контролюючих органів, у тому числі і відповідача, по внесенню до інтегрованої картки платника податків - Приватного підприємства "Укрпалетсистем" суми податкового боргу з акцизного податку (включаючи штраф) в розмірі - 41 717 479,96 грн. та пені в розмірі 26 539 124,56 грн., а також визнано протиправними та скасовано податкові вимоги ГУ ДФС у Львівській області № 95921-58 від 27 травня 2019 року, №200605-55 від 10 червня 2019 року.

В межах справи №240/9592/19 суд вказав, що оскільки за результатами судового оскарження підтверджено частину донарахованих грошових зобов`язань, інша частина в ході судового розгляду добровільно сплачена позивачем, тобто, грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями, як і вказані у підсистемі результатів контрольно-перевірочної роботи зменшились у порівнянні із сумою, визначеною рішенням суду та відображеною у підсистемі про результати судового оскарження, тоді як в силу підпункту 14.1.157 у податковому повідомленні-рішенні має бути вказана сума грошового зобов`язання, яку слід сплатити платнику податків, тому після отримання рішення Верховного Суду податковий орган в силу пунктів 5,7 Порядку №1204 мав скласти нові податкові повідомлення-рішення, які б містили зменшену суму грошового зобов`язання. За таких обставин, відображення в інтегрованій картці позивача суми податкового боргу з акцизного податку (включаючи штраф) в розмірі 41 717 479,96 грн та пені в розмірі 26 539 124,56 грн без прийняття нових податкових повідомлень-рішень на вказані суми є порушенням вимог Порядку №422 та Порядку №1204, а тому такі дії визнав протиправними.

В свою чергу, як встановлено судом апеляційної інстанції в ході апеляційного перегляду даної справи, Верховний Суд висловив свою позицію стосовно правовідносин, що були предметом розгляду в межах справи №240/9592/19 та погодився з позицією як Житомирського окружного адміністративного суду, викладеною у рішенні від 27 січня 2020 року, так і з позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 08 жовтня 2020 року, залишивши вказані судові рішення без змін.

Касаційний суд дійшов висновку про необгрнутованість доводів податкового органу стосовно відсутності підстав для прийняття нових податкових повідомлень - рішень, оскільки не відбулось збільшення чи зменьшення грошового зобов`язання за результатами оскарження податкових повідомлень - рішень в судовому порядку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд першої інстанції, з огляду на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №240/9592/19 та постановою Верховного Суду від 11 травня 2022 року, дійшов вірного висновку, що фактично податкове повідомлення-рішення від 07 жовтня 2016 року № є відкликаним з 13 квітня 2017 року - з дати набрання законної сили рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі № 806/2015/16 і тому не створює для позивача жодних правових наслідків і не може бути правовою підставою для винесення податкової вимоги Головним управління Державної податкової служби у Львівській області від 27 вересня 2021 року №0-1314.

Враховуючи встановлену протиправність дій відповідача щодо нарахування позивачу суми податкового боргу з акцизного податку в сумі 2421255,43 грн, у тому числі, вказаного у податковій вимозі від 27 вересня 2021 року № 0-1314, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту та відновлення порушених прав позивача у вигляді коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки шляхом виключення з інтегрованої картки платника податків позивача - Приватного підприємства «Укрпалетсистем», суму податкового боргу з акцизного податку в сумі 2421255,43 грн.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 вересня 2022 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.