Справа № 640/20070/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі
за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ)
третя особаГоловне управління Державної казначейської служби України м. Києві (далі по тексту - третя особа, ГУ ДКСУ)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не оформлення та неподання про повернення помилково сплачених коштів; 2) зобов`язання відповідача оформити подання на повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів у сумі 10 445,00 грн., сплачених відповідно до квитанції №ПН532858 від 27 вересня 2018 року
Рішенням від 29 квітня 2022 року у справі №640/20070/21 Окружний адміністративний суд міста Києва повністю задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 10 445,00 грн., сплаченого згідно квитанції від 27 вересня 2018 року №ПН532858 та стягнув на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В позовній заяві представник позивача просив стягнути на користь позивача судові витрати.

Крім того, до суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши клопотання та додаткові докази, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати на професійну правову допомогу можуть бути відшкодовані після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

Аналогічні правові висновки неодноразово викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 (провадження К/9901/29763/20).

Отже, відсутність доказів оплати коштів на професійну правничу допомогу не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на таку допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд встановив, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду такі документи:

- копію договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року №01-02/19;

- копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 05 липня 2021 року;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 08 грудня 2017 року серії КС №6340/10;

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 16 липня 2021 року серії АА №1121307;

- копію акта приймання-передачі правової допомоги (послуг) від 09 вересня 2021 року №1;

З акта приймання-передачі правової допомоги (послуг) від 09 вересня 2021 року №1, суд встановив, що позивач має понести витрати пов`язані із надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 500,00 грн.

Частинами п`ятою та сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оскільки позов задоволено, на користь ОСОБА_1 належить присудити судові витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що представником позивача документально підтверджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн. та вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

2. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ідентифікаційний код 42098368);

Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А; ідентифікаційний код 37993783).

Суддя В.А. Кузьменко