Справа № 372/3917/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 372/3917/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року, суддя Зінченко О.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про визнання висновку протиправним та скасування та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області, третя особа: Обухівське районне управління поліції ГУ НП в Київській області в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Ковтуненка В.О. по повідомленню ОСОБА_1 від 12 лютого 2021; зобов`язати Обухівське РУНП Головного управління НП в Київській області скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП по заяві ОСОБА_1 від 22 січня 2021.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 адміністративну справу передано на розгляд до Обухівського районного суду Київської області.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2021 року залучено в якості співвідповідача Обухівське районне управління поліції ГУ НП в Київській області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, Обухівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29.11.2021; скасувати рішення Обухівського районного суду від 23.06.2022 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У подальшому, 03.08.2022 скаржник подав до суду уточнену апеляційну скарзу в якій просив врахувати заперечення на ухвалу Обухівського районного суду від 29.11.2021 та скасувати рішення Обухівського районного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.01.2021 року близько 16:30 год. позивач ОСОБА_1 рухався на власному автомобілі Opel Vivaro державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Дніпровському в місті Українка Обухівського району Київської області у бік з`їзду на вулицю Соснову. Проїжджаючи повз будинок №3, позивач побачив як двоє або троє малолітніх хлопців, які стояли на протилежному боці дороги віком приблизно 12-14 років, почали кидати предметами, схожими на снігові криги у його автомобіль, при цьому влучивши не менше 4 разів по автомобілю, а саме по лобовому склу та кузову автомобіля з лівої сторони. Зупинивши автомобіль, та вийшовши з нього, позивач попрямував через проїжджу частину в бік цих дітей, з метою з`ясування причин їхньої хуліганської поведінки. Побачивши його, вони одразу кинулись тікати вниз, а саме у бік школи мистецтв, що розташована по АДРЕСА_1 . Зупинившись внизу та побачивши що позивач не робить спроби наздогнати їх, ці хлопці почали викрикувати нецензурні слова та показувати непристойні жести. Розвернувшись, позивач попрямував до свого автомобіля та після цього поїхав далі. В подальшому під час огляду автомобіля, ОСОБА_1 виявив пошкодження в місцях ударів кригою об автомобіль.

Сума завданих внаслідок пошкодження збитків становить 10300 (десять тисяч триста) гривень, що підтверджується копією рахунку-фактури (а.с.11).

В день події, а саме 15.01.2021 року працівниками поліції, які прибули на місце події було встановлено особи двох малолітніх учасників події, а також їх батьків. Малолітніми особами, які вчиняли протиправні дії є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

22 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 184 КУпАП батьків двох малолітніх учасників події, у зв`язку з недосягенням малолітніх віку притягнення до адміністравтиної відповідальності.

11.03.2021 року позивачем було отримано висновок про завершення перевірки по заяві ОСОБА_1 від 22.01.2021 року.

Як убачається із даного висновку від 12.02.2021 року, затвердженого т.в.о. Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, рекомендовано ОСОБА_1 для відшкодування завданих збитків звернутись до суду. Окрім того, у висновку зазначено, що встановити інших осіб, причетних до події, встановити не видалось за можливе, а також, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проведено профілактичні бесіди виховного характеру щодо недопущення проявів хуліганської поведінки в подальшому, перевірку по повідомленню ОСОБА_1 було закінчено.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;

6) здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності;

7) розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом;

8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно інструкції з організації роботи підрозділів ювенальної превенції Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України 19.12.2017 № 1044, основними завданнями підрозділів ЮП є:

- профілактична діяльність, спрямована на запобігання вчиненню дітьми кримінальних і адміністративних правопорушень, виявлення причин і умов, які цьому сприяють, вжиття в межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

- ведення профілактичного обліку дітей, схильних до вчинення правопорушень та проведення із ними заходів індивідуальної профілактики;

- участь в установленні місцезнаходження дитини в разі її безвісного зникнення чи отриманні даних для цього в межах кримінального провадження, відкритого за фактом її безвісного зникнення;

- вжиття заходів щодо запобігання та протидії домашньому насильству, вчиненому дітьми та стосовно них, а також жорстокому поводженню з дітьми;

- вжиття заходів щодо запобігання дитячій бездоглядності, у тому числі здійснення поліцейського піклування щодо неповнолітніх осіб;

- провадження діяльності, пов`язаної із захистом права дитини на здобуття загальної середньої освіти;

- взаємодія з іншими підрозділами НПУ, органами державної влади та місцевого самоврядування з питань забезпечення прав та законних інтересів дітей.

За змістом п.2 Розділу 2 Інструкції 2 основними повноваженнями підрозділів ЮП є:

планування і реалізація профілактичних заходів у дитячому середовищі щодо попередження негативних явищ серед дітей;

контроль за дотриманням суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавства щодо заборони продажу неповнолітнім особам алкогольних, слабоалкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також щодо дотримання обмежень перебування дітей у нічний час у закладах, в яких провадиться діяльність у сфері розваг, та закладах громадського харчування;

вжиття заходів для запобігання і припинення стосовно дитини будь-яких протиправних діянь;

притягнення до адміністративної відповідальності дітей віком від 16 до 18 років, які вчинили адміністративні правопорушення, а також батьків або осіб, що їх замінюють, які не виконують передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Приписами частини 1 ст. 19 КАС України визначений перелік публічно-правових спорів на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, пунктом 1 вказаної норми передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Отже, колегія суддів зауважує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, обов`язковою умовою для визнання дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними є наявність факту порушення вказаними діями/бездіяльністю прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Як встановлено судом, позивач звернулась з даним позовом до суду, оскільки вважає висновок інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Ковтуненка В.О. про закінчення перевірки повідомлення ОСОБА_1 протиправним та просить зобов`язати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП по його заяві.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні вимог чинного КАС України, а тому не підлягає оскарженню до суду з поряду КАС України, так як не тягне за собою певних наслідків.

Як убачається із оскаржуваного висновку, інспектором у висновку викладені лише обставини встановлені під час перевірки повідомлення позивача та у самому висновку вказано про закінчення перевірки і роз`яснено право позивача звернутись до суду за захистом порушеного права.

У разі, якщо позивачу було завдано матеріальних збитків чи моральної шкоди, останній не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом про відшкодування шкоди з винних осіб або ж з їх опікунів.

Щодо зобов`язання відповідача скласти про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження справах про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, з наведеного слідує, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім того, складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є правом суб`єкта владних повноважень у разі наявності підстав та відповідних доказів про вчинення певною особою правопорушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дії уповноваженої особи щодо фіксування обставин та особи адміністративного правопорушення самі по собі не несуть жодних правових наслідків для особи, зокрема у даному випадку для позивача.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Водночас, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 712/7385/17, а також у постановах Верховного Суду у складі різних колегій Касаційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі № 640/6550/15-а, від 04 березня 2019 року у справі 199/7360/17 та інших

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що висновок інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУ НП в Києвській області по повідомленню про закінчення перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Окрім того, відсутні підстави для зобов`язання відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки дане питання відноситься до компетенції суб`єкта владних повноважень і є його дискреційними повноваженнями.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що висновок по повідомленню ОСОБА_1 не є рішенням суб`єкта повноважень, а складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є дискреційними повноваженннями суб`єкта владних повноважень і, окрім того, протокол також не є рішенням суб`єкта владних повновжень, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

З цих підстав колегія суддів вважає за необхідне рішення Обухівського районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Що стосується доводів скаржника про безпідставність притягнення в якості співвідповідача до участі у справі Обухівського районного управління поліції, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Із матеріалів справи убачається, що представник позивача звернувся до суду із клопотанням про залучення співвідповідача Обухівське районне управління Національної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та норм процесуального права, а тому таке рішення не можна вважати законним та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Обухівського районного управління Головного управління Національної поліції в Києвській області задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Київській області, Обухівського районного управління Головного управління Національної полції у Київській області про визнання висновку протиправним та скасування, зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Постанову виготовлено: 06 вересня 2022 року.