Справа № 640/22794/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Київ № 640/22794/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 травня 2021 року № 0-2651, № 0-2651.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом безпідставно, оскільки об`єкт нерухомості, що належить позивачу на праві власності, є об`єктом нерухомості, що використовується для промислової діяльності, ставка податку за яким становить 0,000 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 07 жовтня 2021 року до суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач як власник комплексу будівель здійснює щодо нього виключно діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного майна, яку неможливо вважати промисловою діяльністю, а тому оподаткування такого об`єкту за ставкою 0,000% є безпідставним.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 30.03.2017.

14 травня 2021 року Головне управління Державної податкової служби у м. Києві прийняло податкові повідомлення-рішення № 0-2651 та № 0-2651, згідно яких нарахувало податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 113036,74 гривень та 962,43 гривень відповідно.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення відповідача, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71-VIII) було запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Статтею 4 Податкового кодексу України визначено основні засади податкового законодавства України.

Одним із принципів податкового законодавства України є принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Статтею 265 Податкового кодексу України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пункт 266.5.1 статті 266 Податкового кодексу України передбачає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Як встановлено судом під час розгляду справи, комплекс будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу на підставі договору дарування від 30 березня 2017 року.

Комплекс будівель розташований на земельній ділянці розміром 0,5551 га, право власності на яку позивач набула 24 травня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу № 896, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 167935876. Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування промислових гаражів по АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, призначеного для використання органами центральної, місцевої, виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України, об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 124) «Будівлі транспорту та засобів зв`язку» належить клас 1241.9 «Будівлі транспорту та засобів зв`язку інші».

Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08 серпня 2014 року серія КД № 2 транспортну базу по обслуговуванню важкої техніки - комплекс будівель АДРЕСА_1 визнано об`єктом готовим до експлуатації та віднесено до об`єктів з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - код 1241.9.

Таким чином, судом встановлено, що об`єкт нерухомості, який належить на праві власності позивачу, відноситься до коду 1241.9 класифікації будівель та споруд.

25 лютого 2019 року Власівською селищною радою м. Світловодськ Кіровоградської області прийнято рішення № 595 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік».

Відповідно до додатку №1 до зазначеного Рішення визначені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлюються та вводяться в дію з 01 січня 2020 року.

Дійсно, згідно додатку, ставка податку для об`єктів нерухомості таких, як будівлі транспорту та засобів зв`язку інші (за кодом 1241.9 класифікації будівель та споруд відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000) встановлена за 1 кв. м бази оподаткування у розмірі 1,5 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Разом з тим, відповідно до пункту 6 примітки, яка відноситься до коду 1241.9 будівлі транспорту та засобів зв`язку інші, «ставка податку за 1 кв. м (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) для юридичних та фізичних осіб на об`єкти нерухомості, що використовуються для промислової діяльності, становитиме 0,000%»

Окрім того, листом № 349/01-17 від 25 березня 2020 року на запит позивача, Власівська селищна рада повідомила стосовно ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік, що «враховуючи те, що комплекс промислових будівель та споруд, який належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 30.03.2017 року №208, розташованих на землях промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код класифікації цільового призначення земель 12.04), ставка податку на вищезазначене майно становитиме 0,000% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.».

Суд не погоджується з доводами контролюючого органу про те, що у цьому випадку не підлягає застосуванню пункту 6 примітки, оскільки об`єкт нерухомого майна не застосовується у промисловості, оскільки факт використання об`єкта нерухомості для промислової діяльності підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, у якій визначено її класифікацію та цільове призначення, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де чітко зазначено, вид об`єкту нерухомого майна: будівля промислового складу.

Таким чином, відповідно до рішення Власівської селищної ради від 25 лютого 2019 року № 595 на об`єкт нерухомості, який належить позивачу на праві власності, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, становить 0,000 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність вчинених дій та прийнятих рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 14 травня 2021 року № 0-2651, № 0-2651.

3. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1139 (одна тисяча сто тридцять дев`ять) гривень 99 копійок.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Аверкова