Справа № 380/1580/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/1580/22 пров. № А/857/11432/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Гриньків І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра і К» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра і К» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року (суддя першої інстанції Мричко Н.І., м. Львів, повний текст складено 01.07.2022)

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міра і К» (далі по тексту ТОВ «Міра і К») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №322849 від 24.12.2021.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилось ТОВ «Міра і К» та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що висновки відповідача про порушення позивачем статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» не відповідають дійсності. Так, контролюючий орган вказав про виявлене перевіркою порушення позивачем чинного законодавства через відсутність у водія автобуса, який належить позивачу, квитково-касового листа. Однак, апелянт зауважує, що нормативно-правовий акт, який встановлював форму таких документів втратив чинність. Отже, квитково-касового лист з цього часу не є обов`язковим документом при здійсненні пасажирських перевезень. Також апелянт вказав, що у водія при здійсненні перевірки була наявна книга обліку розрахункових операцій, що є обліковим документом. Таким чином, відсутні підстави для застосування щодо підприємства фінансових санкцій.

У судовому засіданні представник апелянта Мудрак Р.Б. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.10.2021 контролюючими особами Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до направлення на перевірку №011532 від 25.10.2021 та графіку проведення рейдових перевірок №55652/3.1/18-21 від 25.10.2021 на автомобільній дорозі м. Львів (Ринок) Галицьке перехрестя проведено рейдову перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Згідно з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.10.2021 №310515 27.10.2021 о 11:30 год. проведено перевірку транспортного засобу марки БАЗ, який належить суб`єкту господарювання ТОВ «Міра і К», під час якої виявлено порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні регулярних пасажирських перевезень, а саме водій не надав квитково-касовий лист, відповідальність за що передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2021 №322849, якою за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановив стягнути з ТОВ «Міра і К» адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність вказаної постанови з таких підстав.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Закон України №2344-III).

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок №1567), рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

У пункті 15 вказаного Порядку передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно (серед іншого) наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення визначені у статті 39 Закону України №2344-III.

Відповідно до вказаної статті автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 вказаного Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відсутність у водія чи не пред`явлення особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документів (одного з них) тягне за собою відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац перший пункту 21 Порядку №1567).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку №1567).

В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.10.2021 №310515 зазначено, що водій не надав квитково-касовий лист (книгу обліку розрахункових операцій)

Слід зазначити, що приписи статті 39 Закону України №3492 зобов`язують водія автобуса мати при собі та пред`являти на вимогу, зокрема, квитково-касовий лист.

Квитково-касовий лист - це документ, який є пiдставою для облiку транспортної роботи, роботи водiїв та списання витраченого пального на загальний пробiг автобуса, а також для взаєморозрахункiв мiж перевiзником i замовником на надання транспортних послуг.

Апеляційний суд зазначає, що зауваження позивача щодо втрати чинності нормативно правовим актом, який затверджує форму цього документу, є слушними, оскільки відсутність затвердженої форми і змісту вказаного документа ставить перевізника у невизначене становище і ускладнює належне виконання вимог Закону № 2344-ІІІ.

Разом з тим, вказана норма Закону є чинною і обов`язковою для виконання.

При цьому, позивач як добросовісний суб`єкт господарювання зобов`язаний вести облік наданих послуг і отриманих коштів.

Позивач зазначає, що для підтвердження обліку здійснення перевезень на зміну вказаному документу у водія була наявна книга обліку розрахункових операцій.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі твердження не підтверджені доказовою базою, оскільки водій при оформленні результатів перевірки мав можливість зробити зауваження в акті про пред`явлення ним при перевірці книги обліку розрахункових операцій. Однак цього зроблено не було.

Позивач також не скористався своїм правом подання під час розгляду питання про порушення законодавства про автомобільний транспорт книги обліку розрахункових операцій, а долучив таку лише до позовної заяви, що окремо свідчить про обґрунтованість доводів відповідача про відсутність та не пред`явлення під час проведення перевірки водієм.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення позивачем абзацу третього частини першої статті 60 Закону України №2344-III.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2021 №322849.

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра і К» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 06.09.2022.