Справа № 640/11381/22
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/234
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м. Київ № 640/11381/22

за позовомОСОБА_1
до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні ВП №68547585 щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №68547585 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження";

зобов`язати державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження ВП №68547585 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 03.08.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

29.08.2022 р. надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.02.2022 р. відкрито виконавче провадження ВП №68547585 з примусового виконання вимоги № Ф-8366-10У Головного управління ДПС у м. Києві, виданої 10.02.2020 р., про стягнення зі ОСОБА_1 на користь держави заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 202645,13 грн.

22.04.2022 р. та 30.05.2022 р. представником ОСОБА_1 подано до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, ухвалою господарського суду м. Києва від 12.04.2021 р. у справі №910/5453/21 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до розгляду.

Підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність була наявність, в тому числі, податкового боргу у розмірі 253 486, 95 грн. з ЄСВ.

Оскільки кредитор Головне управління ДПС у м. Києві до боржника з грошовими вимогами не звернувся, провадження у справі №910/5453/21 закрито ухвалою господарського суду м. Києва від 21.07.2021 р. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з питань банкрутства.

Згідно з ч. 4 ст. 90 КзПБ у випадках, передбачених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Згідно з п. 6 ухвали господарського суду м. Києва від 21.07.2021 р. у вказаній справі вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутств строк вважаються погашеними, а виконавчі документи за цими вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

З врахуванням викладеного заявник просив закінчити виконавче провадження ВП №68547585 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Станом на час звернення до суду на вказану заяву відповіді на надано, виконавче провадження не закрито.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказану бездіяльність протиправною оскільки виконавчий документ є таким, що не підлягає виконанню, що встановлено судовим рішенням.

Протиправна бездіяльність відповідача є триваючим правопорушенням, і початок перебігу строку звернення до суду автоматично відкладається.

Відповідач - Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи, що повідомлення про скасування вимоги № Ф-8366-10У Головного управління ДПС у м. Києві, виданої 10.02.2020 р., у органу стягнення відсутнє, що виключає можливість закінчення виконавчого провадження ВП №68547585 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку 22.04.2022 р. та 30.05.2022 р. представником ОСОБА_1 подано до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ визнано судом таким, що не підлягає виконанню, і відповіді на вказані звернення в будь-якій формі відсутні.

За відсутності будь-якого реагування на вказані звернення для оскарження бездіяльності відповідача застосовується шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень, який в даному випадку не порушено (позов подано до суду 20.07.2022 р.)

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В даному випадку виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню у ВП №68547585, є вимога № Ф-8366-10У Головного управління ДПС у м. Києві, виданої 10.02.2020 р., про стягнення зі ОСОБА_1 на користь держави заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 202645,13 грн.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду м. Києва від 21.07.2021 р. у справі №910/5453/21 закрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Під час справи про несплатопроможність після публікації оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ФОП ОСОБА_1 заяв з кредиторськими вимогами не надходило, вимоги кредиторів за їх відсутності судом не розглядались та не затверджувались, збори кредиторів не проводились та не можуть бути проведені, відтак, на час складання даного клопотання з об`єктивних підстав звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат у процедурі банкрутства фізичної особи зборами кредиторів у справі № 910/5453/21 про неплатоспроможність ФОП ОСОБА_1 за їх відсутності не можуть бути затверджені, та підлягають затвердженню безпосередньо в суді, що зазначено в ухвалі господарського суду м. Києва від 30.06.2021 р. у справі №910/5453/21.

Згідно з ч. 4 ст. 90 КзПБ у випадках, передбачених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Згідно з п. 6 ухвали господарського суду м. Києва від 21.07.2021 р. у вказаній справі вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутств строк вважаються погашеними, а виконавчі документи за цими вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

З вказаного приводу суд зазначає, що формулювання п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII передбачає наявність визнаного судом конкретного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, тоді як ч. 4 ст. 90 КзПБ використовує загальне формулювання, яке не передбачає переліку таких виконавчих документів.

На думку суду, використання передбаченого ч. 4 ст. 90 КзПБ загального формулювання у судовому рішенні (ухвалі про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) може бути підставою для закінчення виконавчого провадження в порядку п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виключно у випадку, якщо вимоги кредитора за конкретним виконавчим документом (вимога про сплату заборгованості) були заявлені у провадженні у справі про неплатоспроможність, та були відхилені господарським судом, оскільки лише розгляд судом конкретних вимог конкурсного кредитора дозволяє їх ідентифікувати.

У випадку, коли мова йде про вимоги, які не були заявлені, для закінчення виконавчого провадження в порядку п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII у органу стягнення мають бути підстави для висновку про те, що судове рішення поширюється на конкретний виконавчий документ.

Орган стягнення не наділений повноваженнями самостійно робити висновок про те, що посилання на ч. 4 ст. 90 КзПБ у судовому рішенні стосується конкретного виконавчого документа, тоді як таку інформацію може надати стягувач.

В даному випадку стягувачем такої інформації органу стягнення не було надано.

Натомість, згідно з відомостями ЄДРСР 13.08.2021 р. від ГУ ДПС у м. Києві надійшла заява про визнання кредитором, яка ухвалою господарського суду м. Києва від 17.08.2021 р. у справі №910/5453/21 повернута без розгляду (набула чинності внаслідок постановляння ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 р.), і станом на час розгляду адміністративної справи розгляд вказаного питання у судах господарської юрисдикції триває.

Також у позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що ГУ ДПС у м. Києві не відкориговано інтегральну облікову карту ФОП ОСОБА_1 шляхом списання податкового боргу, та здійснюються заходи щодо примусового стягнення податкового боргу.

За таких обставин суд погоджується з відповідачем, який зазначає про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження в порядку п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII в даному випадку.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення вказаних вимог органом стягнення, що є підставою для відмови у задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 05.09.2022 р.