Справа № 640/24341/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Шевченківський РВ ДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ)), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій, передбачених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження №65386492, на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України, боржником по вказаному виконавчому документу є ПАТ «Банк Михайлівський» щодо якого Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Також, апелянт вказує, що зазначення у документах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, як органу управління юридичною особою, є цілком коректним, оскільки, на виконання ч. 3 ст. 92 ЦК України, уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волков Олександр Юрійович виступає від імені та в інтересах цього неплатоспроможного банку.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року у справі №640/18508/19 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників для виплат гарантованої суми за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-019-000002506, від 06.05.2016 року, номер рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , іден. № НОМЕР_2 .

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1 - як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-019-000002506, від 06.05.2016 року, номер рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , іден. № НОМЕР_2 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича за рахунок ПАТ "Банк Михайлівський".

21 грудня 2020 року у справі №640/18508/19 видано виконавчі листи.

На підставі виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 21.12.2020 у справі №640/18508/19 державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Рожкован Олександром винесено постанову від 12.05.2021 про відкриття виконавчого провадження №65386492.

18 серпня 2021 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку на адресу Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) направлено заяву від 17.12.2021 № 230-49-264/21 про закінчення виконавчого провадження №65386492 на підставі пункту 4 частини першої статі 39 Закону України "Про виконавче провадження" та вжиття всіх заходів, передбачених частиною першою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Листом Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) від 06.09.2021 позивачу надано відповідь, що доводи про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження з огляду на процедуру ліквідації ПАТ «Михайлівський», викладені в заяві є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, судом чітко визначено боржника, яким є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Михайлівський», а не банківська установа. Таким чином, положення пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає закінчення виконавчого провадження у разі відкликання ліцензії та ліквідації банківської установи, у даному випадку, не застосовується.

Не погоджуючись із відмовою відповідача щодо закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно статті 2 Закону №1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII закріплено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 4 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону №1404-VІІІ, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 4 і 19 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року у справі №640/18508/19 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників для виплат гарантованої суми за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-019-000002506, від 06.05.2016 року, номер рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , іден. № НОМЕР_2 . Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1 - як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-019-000002506, від 06.05.2016 року, номер рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , іден. № НОМЕР_2 . Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича за рахунок ПАТ "Банк Михайлівський".

Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рожкован О.Б. винесено постанову від 12 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №65386492 щодо виконання виконавчого листа №640/18508/19, виданого 21.12.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва, в частині стягнення заборгованості в розмірі 768,40 грн. (а.с. 13).

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку звернувся до Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) із заявою від 17 грудня 2021 року № 230-49-264/21, в якій, зокрема, просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження №65386492 на підставі пункту 4 частини першої статі 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 17-21).

Як зазначає позивач, державним виконавцем було проігноровано звернення боржника та не було вирішено питання щодо закінчення виконавчого провадження.

Матеріали справи свідчать, що листом Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) від 06.09.2021 позивача повідомлено про те, що доводи про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження з огляду на процедуру ліквідації ПАТ «Михайлівський», викладені в заяві є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, судом чітко визначено боржника, яким є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Михайлівський», а не банківська установа. Таким чином, положення пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає закінчення виконавчого провадження у разі відкликання ліцензії та ліквідації банківської установи, у даному випадку, не застосовується (а.с. 70).

Однак, апелянт зазначає, що, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України, боржником по вказаному виконавчому документу є ПАТ «Банк Михайлівський» щодо якого Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Також, апелянт вказує, що зазначення у документах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, як органу управління юридичною особою, є цілком коректним, оскільки, на виконання ч. 3 ст. 92 ЦК України, уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волков Олександр Юрійович виступає від імені та в інтересах цього неплатоспроможного банку.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними доводами апелянта, з огляду на наступне.

Згідно статті 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", під банком розуміється юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноваженою особою Фонду є працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з положень профільного законодавства, "уповноважена особа" в певних випадках діє по суті від імені держави (Фонду), в інших випадках, що стосується діяльності банку під час ліквідації, як посадова особа банку, його представник.

Отже, "банк" та "уповноважена особа Фонду" є різними суб`єктами правовідносин в системі гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на що ототожнення вказаних понять не допускається, а вказані особи не можуть ототожнюватись в межах виконавчого провадження як уособлення однієї особи, як одна особа.

Згідно постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №65386492, боржником у даному виконавчому провадженні є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волков Олександр Юрійович.

Як вбачається з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року у справі №640/18508/19, судом зобов`язано саме Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. вчинити дії відносно вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського рахунку за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та стягнено, у зв`язку з цим, судовий збір у розмірі 768,40 грн., а не Банку, що, згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», й передбачає певний стан банку, а саме, відкликання банківської ліцензії Національним банком України та знаходження юридичної особи в процесі ліквідації.

При цьому, положення пункту 4 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ розповсюджується на правовідносини, в яких боржником є саме Банк.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 03 червня 2020 року у постанові №826/17170/16.

Також, схожий висновок щодо неможливості закінчення виконавчого провадження у випадку прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника викладений Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 липня 2018 року у справі №826/9723/16.

З огляду на зазначене, оскільки, в межах виконавчого провадження №65386492 боржником є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", а не банк (юридична особа), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що норми пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" не розповсюджуються на особу, яка здійснює функції з управління ліквідації банку, натомість вказані норми підлягають застосуванню виключно у тому випадку, коли боржником за виконавчими провадженнями є саме банк, тобто юридична особа, у якого рішенням Національного банку України відкликано банківську ліцензію.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відповідача не було правових підстав для закінчення виконавчого провадження №65386492, на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/20486/21 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, дане судове рішення, відповідно до ст. 7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ та, виходячи з норм ч. 5 ст. 242 КАС України, його висновки не є обов`язковими для врахування.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.