Справа № 420/23657/21
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 420/23657/21

адміністративне провадження № К/990/24254/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, кадрової комісії № 16 Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення кадрової комісії, наказу про звільнення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Офісу Генерального прокурора, кадрової комісії № 16 Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, у якому з урахуванням уточнення просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення шістнадцятої кадрової комісії №6 від 07.10.2021 про не успішне проходження атестації ОСОБА_1 та вважати проходження атестації успішним.

- визнати протиправним та скасувати наказ Керiвника Одеської обласної прокуратури №2399к вiд 27.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Одеської області та органів прокуратури.

- поновити ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури на рiвнозначнiй посаді начальника управління Одеської обласної прокуратури.

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 30.10.2021 по день фактичного поновлення на роботі.

22 квітня 2022 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення шістнадцятої кадрової комісії №6 від 07.10.2021 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Керiвника Одеської обласної прокуратури №2399к вiд 27.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Одеської області та органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 01 листопада 2021 року.

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 01.11.2021 по 22.04.2022 в сумі 62 154 грн (шістдесят дві тисячі сто п`ятдесят чотири) грн 07 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, Київ, 01011, код ЄДРПОУ 0034051) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 01 листопада 2021 року.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10787,07 грн. (десять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 07 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 06 вересня 2022 року.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.

Предметом спору у справі є законність рішення кадрової комісії від 07.10.2021 № 6 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації та прийнятого на підставі рішення кадрової комісії на виконання підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» наказу про звільнення позивача з посади та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Неправильне застосування норм матеріального права, на думку відповідача, полягає в помилковому тлумаченні пунктів 9, 11, 12, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, пункту 8 розділу І, пунктів 15, 16, розділу ІV Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, неправильному застосуванні статті 235 КЗпП України, , а порушення процесуального права - у недотриманні судом вимог статей 246, 322 КАС України.

У касаційній скарзі відповідачем зазначено, що касаційна скарга подана на підставі пунктів 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Покликаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що є необхідність відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №120/3458/20-а, від 07.10.2021 у справі № 640/449/20, від 27.10.2021 у справі № 340/3563/20, від 02.11.2021 у справі №120/3794/20-а та від 09.11.2021 у справі № 640/476/20 щодо виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції на перевірку декларацій прокурорів та обов`язкового отримання висновку НАЗК під час проходження прокурором атестації.

На обґрунтування вказаної підстави касаційного оскарження, відповідач наголошує, що ураховуючи схожість процедури проведення співбесіди прокурорів та суддів на відповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, вбачається застосування практики Верховного Суду у справах №800/409/17, №800/328/17, №800/248/17, №800/264/17, №800/354/17, яка, на думку скаржника, є релевантною.

Проте, відповідач не зазначив щодо застосування якої конкретної норми права (пункт, частина, стаття) містить висновок у цих постановах, від яких на його переконання існує необхідність відступити, а вказані доводи та аргументи заявника зводяться до довільного тлумачення норм матеріального права та вибіркового застосування практики Верховного Суду. У касаційній скарзі відсутні доводи на спростування мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції, а інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції в цій частині. Заявник лише наводить низку нормативно-правових актів без належної аргументації щодо їхнього неправильного застосування судом апеляційної інстанції у цій справі у системному зв`язку з обґрунтуванням доводів відступу від правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №120/3458/20-а, від 07.10.2021 у справі № 640/449/20, від 27.10.2021 у справі № 340/3563/20, від 02.11.2021 у справі №120/3794/20-а та від 09.11.2021 у справі № 640/476/20.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також у касаційній скарзі зазначено, що вона подана вдповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування зазначеної підстави оскарження судових рішень, відповідач лише цитує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги не вказав, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта суд апеляційної інстанції неправильно застосував, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.

За приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т. і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

В цілому, доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та доводів про надання їм неправильної, на думку скаржника, правової оцінки, що суперечить правовому змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Зазначене дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги, наведені безвідносно до предмета спору та висновків апеляційного суду.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктами 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, кадрової комісії № 16 Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення кадрової комісії, наказу про звільнення та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова