Справа № 640/35031/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року м. Київ № 640/35031/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у письмовому порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС в м. Києві, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати постанову, винесену державним виконавцем

Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ) Урбаном Дмитром Дмитровичем від 16.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60834384.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем без законних підстав було відкрито виконавче провадження № 60834384, адже вимога про сплату боргу (недоїмки), що є виконавчим документом за яким стягувачем є державний орган, подана після спливу тримісячного строку, а отже, позивач вважає, що державний виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2022 продовжено позивачу процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2022 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, відкрито провадження в справі. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС в м. Києві.

Також, ухвалою суду витребувано у відповідача завірені належним чином матеріали ВП № 60834384.

26.05.2022 від відповідача на виконання вимог ухвали суду, надійшли матеріали ВП № 60834384, при цьому, відзив на позовну заяву не надходив, як і не надходили письмові пояснення щодо спору від третьої особи, з огляду на що, суд вирішує за можливе розглянути спір у письмовому провадженні на підставі наявних у справі матеріалів.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вбачається із матеріалів даної справи, з 05.02.2004 року позивач була фізичною-особою підприємцем та займалася підприємницькою діяльністю. Позивач вказує на те, що починаючи з 2015 року не здійснювала підприємницьку діяльність, не отримувала жодного прибутку, не сплачувала єдиний соціальний податок.

15.07.2019 на підставі власного рішення позивач подала заяву про припинення підприємницької діяльності (дата припинення 15.07.2019 номер запису: 0150377).

01.11.2021 року позивач дізналась, що на її ім`я 16.12.2019 було відкрито виконавче провадження № 60834384 з виконання вимоги № Ф-42950У від 15.09.2019.

Надалі, ознайомившись з матеріалами у Головному управлінні ДПС міста Києва, позивач з`ясувала що за 2019 рік їй було нараховано недоїмку зі сплати ЄСВ в сумі 22597,48 гривень та прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-42950-17У від 15.05.2019 року, яку позивач не отримувала.

Позивач вважає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Наведене і зумовило звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до норм статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

У свою чергу, статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", передбачено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно з пунктами 6, 7 частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню), строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У той же час, згідно з пунктами 1, 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом частин першої, другої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, який може бути пред`явлений до примусового виконання шляхом подання відповідної заяви стягувачем протягом трьох місяців, які обчислюються з дня набрання такою вимогою законної сили.

Таким чином, при надходженні виконавчого документа виконавець має перевірити дату набрання ним законної сили та дотримання строку пред`явлення його до виконання. У разі недотримання цього строку, вимога про сплату боргу повертається стягувачу без прийняття до виконання відповідно до пункту 1 або 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначила, що відповідачем відкрито виконавче провадження з порушенням тримісячного строку пред`явлення вимоги до виконання.

Водночас, стягувачем не надано, а відповідачем не перевірено чи направлялася вимога позивачу, тобто чи набрала вона чинності та чи не пропущений строк її пред`явлення до виконання.

Так, згідно частин першої, четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності) (п. 5 пункту 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Тож, вимога про сплату недоїмки набуває чинності (є узгодженою) після закінчення десятиденного строку, який обчислюється з дня отримання вимоги платником або, у разі її оскарження, з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду.

З матеріалів справи вбачається, що вимога не містить відмітки в п. 5 про дату набрання чинності вимогою). (надано позивачем до матеріалів позову)

Також, суд акцентує увагу на тому, що надані до суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 60834384 містять лише заяву стягувача ГУ ДПС у м. Києві від 21.11.2019 № 8476/9/26-15-10-05-13 про відкриття виконавчого провадження, в додатках до якого вказано виконавчий документ (оригінал), про прийняття якого просить стягував, а саме, вимога № Ф-42950 від 15.05.2019, проте, матеріали виконавчого провадження, надані на вимогу суду, не містять даної вимоги про сплату боргу (недоїмки). Також, по документах/рішеннях виконавчого провадження значиться вимога від 15.09.2019, що не узгоджується з заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження, а також копією вимоги, яку надала позивач до позовної заяви та в якій остання датована 15.05.2019.

За даних обставин, суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки), що є виконавчим документом, за яким стягувачем є державний орган, подана після спливу тримісячного строку, встановленого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання.

При цьому, у випадку якщо вказана вимога не може бути вручена через відсутність платника за його місцезнаходженням, вона вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про те, що Головне управління ДПС у місті Києві пропустило строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже вимога про сплату недоїмки була направлена 15.05.2019 року - тобто строк розпочався 15.05.2019 року та закінчився 15.08.2019 року, а заява про відкриття виконавчого провадження направлена лише 21.11.2019 року, а відкрито виконавче провадження № 60834384 було 16.12.2019 року.

Будь-яких інших пояснень щодо строку пред`явлення вимоги до державної виконавчої служби лише третьою особою не надано ні при поданні вимоги до виконання, ні під час розгляду даного спору в суді.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про те, що спірна постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 60834384 не відповідає визначеним частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України критеріям, а відтак, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

За наслідком розгляду даного спору, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, у відповідності до норм ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255, 287 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС в м. Києві, про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ) Урбаном Дмитром Дмитровичем від 16.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60834384.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15).

Суддя В.І. Келеберда