Справа № 640/19804/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 серпня 2022 року справа №640/19804/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління ДПС у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Київській області)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5383/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5384/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5385/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5386/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5388/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5389/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5390/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5392/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5394/10-36-07-12/
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, тому що через порушенням умов перебування на другій групі спрощеної системи оподаткування у третьому кварталі 2017 року ОСОБА_1 повинна була перейти з 01 жовтня 2017 року на сплату інших податків і зборів, а саме на загальну систему оподаткування; разом із тим, якщо платник єдиного податку самостійно не переходить на сплату інших податків і зборів, контролюючий орган повинен прийняти відповідне рішення про анулювання реєстрації платника податку першої-третьої груп.

Однак, як зазначає позивач, як на момент складення акта перевірки, так і на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про анулювання реєстрації ОСОБА_1 платником єдиного податку з 01 жовтня 2017 року відсутнє, а датою виключення позивача з реєстру платників єдиного податку є дата припинення підприємницької діяльності.

Ухвалою від 20 липня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/19804/21 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із позовними вимогами, оскільки лише під час проведення перевірки встановлено неправомірне перебування ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування у період з 01 жовтня 2017 року по 08 жовтня 2019 року (дата припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ), що нею не заперечується. Тому, на думку відповідача, з 01 жовтня 2017 року позивач повинен був перейти за загальну систему оподаткування та, відповідно, сплачувати податки із вказаної дати на загальних підставах і всі доходи, отримані за спірний період, повинні оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач звертає увагу, що реєстрація платником єдиного податку 2 групи ФОП ОСОБА_1 анульована з 01 жовтня 2017 року органом ДПС та із зазначеної дати ФОП ОСОБА_1 є платником інших податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України для фізичних осіб-підприємців. Як наслідок, позивач за період 4 квартал 2017 року - 2019 рік нараховував та сплатив не у повному обсязі податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що обов`язок нарахування та сплати інших податків і зборів виникає у платника податків після його переходу зі спрощеної на загальну систему оподаткування з прийняттям контролюючим органом відповідного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, повноваження (обов`язок) щодо нарахування контролюючим органом такому платнику податків грошових зобов`язань та штрафних санкцій з інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, виникає з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, але виключно після прийняття контролюючим органом такого рішення.

На спростування доводів відповідача про його необізнаність стосовно наявності такого порушення позивач вказує про наявність інформації у відповідача, оскільки контрагент позивача ПП «РОМДІ Україна» 07 листопада 2017 року подав розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за ІІІ квартал 2017 року, а також лист ГУ ДПС у Волинській області від 06 квітня 2021 року №5893/6/03-20-24-06 з інформацією про обізнаність податкових органів щодо спірних взаємовідносин сторін.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5388/10-36-07-12/ НОМЕР_1 за порушення пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (ненадання Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність) та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 1 020,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5394/10-36-07-12/ за порушення підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (неподання розрахунку про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та ненадання відповідей на письмові запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 1 020,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5390/10-36-07-12/ НОМЕР_1 за порушення пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України (не повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно) та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 1 360,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5389/10-36-07-12/ за порушення підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України (неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року та на підставі пункту 54.3 статті 54 і пунктів 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції у сумі 680,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5392/10-36-07-12/ за порушення підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 , пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 32 497,92 грн. та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати» на загальну суму 35 648,71 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 32 407,92 грн. та за штрафними санкціями 3 240,79 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5383/10-36-07-12/ за порушення пункту 292.1 статті 292, пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України (порушення підпункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України щодо перебування на спрощеній системі оподаткування в частині здійснення господарської діяльності з наданням послуг суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Єдиний податок з фізичних осіб» на загальну суму 2 805,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 2 550,00 грн та за штрафними санкціями 255,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5386/10-36-07-12/ за порушення пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України (заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн. (за 2017 рік 301 935,00 грн., за 2018 рік 788 182,12 грн., за 2019 рік - 593 732,00 грн.), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 303 092,84 грн. та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування» на загальну суму 333 402,12 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями 303 092,84 грн. та за штрафними санкціями 30 309,28 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5384/10-36-07-12/ за порушення пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн. (за 2017 рік 301 935,00 грн., за 2018 рік 788 182,12 грн., за 2019 рік - 593 732,00 грн.), що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 25 257,74 грн. та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування» на загальну суму 27 780,51 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 25 257,74 грн. та за штрафними санкціями 2 525,77 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5385/10-36-07-12/ за порушення підпункту 1.6, 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (ненарахування, неутримання та неперерахування до бюджету військового збору у сумі та ненадання відповідей на запити від 04 лютого 2021 року №1681/6/10-36-07-12 та від 22 лютого 2021 року) та на підставі підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір» на загальну суму 2 970,72 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 2 700,66 грн. та за штрафними санкціями 270,06 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 22 лютого 2021 року №2410/10-36-07-12/ про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог законодавства за період з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року, за період з 11 травня 2012 року по 08 жовтня 2019 року - з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зафіксовані такі порушення:

- пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України щодо перебування на спрощеній системі оподаткування в частині здійснення господарської діяльності з надання послуг суб`єктам підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню;

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.11 статті 177, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України в частині неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017, 2018 роки;

- пункт 63.3 статті 63 Податкового кодексу України - фізична особа - платник податків ОСОБА_1 у періоді з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року, що перевірявся, не повідомлено про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно) та дії щодо їх придбання (відчуження, перереєстрації);

- пункту 167.1 статті 167, пункту 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 303 092,84 грн;

- підпункту 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 та пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України - не нараховано, не утримано та не сплачено (перераховано) до бюджету податком на доходи фізичних осіб у сумі 32 407,92 грн., у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків та сум утриманого з них податку за формою 1ДФ не відображені суми виплачених доходів неоформленим працівникам;

- підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного перерахування та неперерахування податку на доходи фізичних осіб при виплаті заробітної плати у періоді 01 січня 2017 року - 08 жовтня 2019 року;

- абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України - подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування, а саме: не подання у строк звіту (форма 1ДФ) за І квартал 2017 року, ІІ квартал 2017 року, ІІІ квартал 2017 року, ІV квартал 2017 року, І квартал 2018 року, ІІ квартал 2018 року, ІІІ квартал 2018 року, ІV квартал 2018 року, І квартал 2019 року, ІІ квартал 2019 року, ІІІ квартал 2019 року;

- пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України в частині не ведення Книги обліку доходів і витрат;

- пункту 2 частини першої статті 8, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 жовтня 2017 року по 08 жовтня 2019 року у сумі 1 056 260,00 грн, що призвело до заниження єдиного внеску не загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок у сумі 232 377,20 грн.;

- пункт 1 частини другої статті 6 розділу ІІ, пункт 1 частини першої статті 7 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в загальній сумі 39 609,68 грн., в тому числі за 2017 рік 15 488,00 грн., за 2018 рік 13 104,96 грн., за 2019 рік 11 016,72 грн.;

- пункт 4 частини другої статті 6 розділу ІІ, пункт 1 частини першої статті 7 розділу ІІІ, частини п`ятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в загальній сумі 39 609,68 грн., в тому числі за 2017 рік 15 488,00 грн., за 2018 рік 13 104,96 грн., за 2019 рік 11 016,72 грн.;

- пункт 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за лютий 2017 року - серпень 2019 року щомісячно;

- пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу на загальну суму 1 683 849,12 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 25 257,74 грн., у тому числі за 2017 рік 4 529,03 грн., за 2018 рік 1 056,00 грн., за 2018 рік 893,52 грн., за 2019 рік 751,14 грн.;

- статтю 24 Кодексу законів про працю України, а саме, фактично допущено до роботи громадянина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без оформлення трудових договорів (контрактів).

В акті перевірки зафіксовано, що у розпорядженні перевірки знаходиться інформація, що за період з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність з надання юридичній особі, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування (тобто не була платником єдиного податку) та отримала дохід у розмірі 17 000,00 грн., що підтверджується договором на виконання перевізником послуг з перевезення вантажу, заявкою, актом виконаних робіт, рахунком на сплату.

Таким чином, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у 2017 році не дотримувались вимоги Податкового кодексу України (порушення правил) застосування спрощеної системи оподаткування; самостійно від спрощеної системи оподаткування фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не відмовлялась. Таким чином, на виконання вимог абзацу дев`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України фізична особа - платник податків ОСОБА_1 повинна, починаючи з 01 жовтня 2017 року, перейти на сплату інших податків і зборів (загальна система оподаткування) шляхом подачі відповідної заяви до контролюючого органу. Таку заяву фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не надала. Відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку другої групи фізична особа - платник податків ОСОБА_1 підлягає скасуванню з 01 жовтня 2017 року органом ДПС та з зазначеної дати фізична особа - платник податків ОСОБА_1 є платником інших податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України для фізичних осіб-підприємців.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем у зв`язку з тим, що, на думку ГУ ДПС у Київській області, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року не перебуває на другій групі спрощеної системи оподаткування та зобов`язана сплачувати податки і збори за спірний період як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується такими мотивами.

Відповідно до пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 5 000 000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 7000000 гривень.

Тобто, фізична особа-підприємець платник єдиного податку другої групи, який надає послуги суб`єкту господарювання, що не є платником єдиного податку, не відповідає наведеним умовам перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку другої групи.

Суд встановив, що не заперечується сторонами, що підставою для переводу ОСОБА_1 зі спрощеної системи оподаткування (платник єдиного податку другої групи) на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України (на загальну систему оподаткування), з 01 жовтня 2017 року слугувало те, що за період з 01 січня 2017 року по 08 жовтня 2019 року фізична особа - платник податків ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність з надання юридичній особі, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування (тобто не була платником єдиного податку) та отримала дохід у розмірі 17 000,00 грн..

Водночас, самостійно від спрощеної системи оподаткування фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не відмовлялась.

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Зі змісту акта перевірки вбачається та не заперечується сторонами, що ФОП ОСОБА_1 надала послуги з перевезення контрагенту ПП «РОМДІ Україна» на підставі акта виконаних робіт від 21 серпня 2018 року б/н, складеного на підставі заявки від 17 серпня 2017 року №Б00844 згідно договору від 17 серпня 2018 року №466.

Тобто, зазначена подія відбулась у ІІІ кварталі 2017 року, з урахуванням чого перше число місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність, це 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року ФОП ОСОБА_1 зобов`язана була перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України.

Положеннями статті 177 Податкового кодексу України визначено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

За правилами пунктів 177.10, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

Відповідно до пункту 292.1 статті 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку є, зокрема, для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно з пунктом 293.3 статті 293 Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:

1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;

2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

З наведених положень законодавства вбачається, що на фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування покладено, зокрема, обов`язок повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно), подання податкових декларацій про майновий стан і доходи, нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, обов`язок переходу зі спрощеної системи оподаткування на загальну у випадку, зокрема, здійснення господарської діяльності з наданням послуг суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню, коректне відображення суми чистого доходу для правильного обрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військового збору від здійснення підприємницької діяльності, нарахування, утримання та перерахування до бюджету військового збору.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

При цьому суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві не спростовує зафіксованих в акті перевірки порушень та не надає доказів на підтвердження їх відсутності, а зазначає, що зафіксовані в акті перевірки порушення є похідними від порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група), що зумовлювало обов`язок ФОП ОСОБА_1 з 1 жовтня 2017 року перейти на загальну систему оподаткування, а відповідно, і обов`язок нараховувати та сплачувати інші податки та збори, вести облік як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування. Проте, оскільки відповідачем не винесено відповідне рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, позивач правомірно нараховував та сплачував єдиний податок, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування до дати припинення діяльності як фізична особа-підприємець.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до положень пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, шляхом подання заяви до контролюючого органу: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

За правилами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз вказаних норм закону вказує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі №2040/6313/18.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган не має повноважень нараховувати платнику єдиного податку грошові зобов`язання з інших податків і зборів без попереднього прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення його з реєстру.

Відповідно до частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку у відношенні ОСОБА_1 .

Як встановлено вище, ФОП ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року обрала 2 групу платника єдиного податку та знята з обліку 08 жовтня 2019 року - датою реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Тобто, до дня виключення з реєстру ФОП ОСОБА_1 обліковувалася як платник єдиного податку 2 групи, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в межах спірних відносин у позивача відсутній обов`язок повідомлення про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням (рухоме та нерухоме майно), подання податкових декларацій про майновий стан і доходи, нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, обов`язок переходу зі спрощеної системи оподаткування на загальну у випадку, зокрема, здійснення господарської діяльності з наданням послуг суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками єдиного податку та/або населенню, коректне відображення суми чистого доходу для правильного обрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військового збору від здійснення підприємницької діяльності, нарахування, утримання та перерахування до бюджету військового збору у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Таким чином, нарахування відповідачем грошових зобов`язань та застосування до позивача штрафних санкцій є протиправними, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті всупереч нормам Податкового кодексу України та підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 02 квітня 2021 року №5383/10-36-07-12/, №5384/10-36-07-12/, №5385/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5386/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5388/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5389/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5390/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5392/10-36-07-12/ НОМЕР_1 , №5394/10-36-07-12/ НОМЕР_1 .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 066,90 грн. (чотири тисячі шістдесят шість гривні дев`яносто копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5-А; ідентифікаційний код 43141377).

Суддя В.А. Кузьменко