Справа № 640/25046/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

25 серпня 2022 року м. Київ№ 640/25046/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Моренко О.В., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі:

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про стягнення заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Воробєй Д.А.

від відповідача: Синюк О.М.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просить стягнути з Офісу Генерального прокурора вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2021 залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2022 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі.

03.08.2022 через відділ документального обігу контролю та забезпечення розгляду звернень громадян надійшло клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Так, клопотання мотивовано тим, що позивач пропустив строки на звернення із даним позовом до суду, оскільки спірні правовідносини пов`язані із стягненням вихідної допомоги, то до даної категорії справ застосовується місячний строк на звернення до суду, що передбачений ч.5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, на підтвердження заявленого клопотання, відповідачем надано практику Верховного Суду у справі від 22.01.2020 № 620/1982/19 в аналогічних правовідносинах.

У підготовчому засіданні, що відбулось 25.08.2022 суд поставив вказане клопотання на обговорення між учасниками справи. Представник відповідача підтримав заявлене клопотання, представника позивача заперечив, зазначивши, що правовідносини щодо виплати заробітної плати не обмежуються будь-якими строками, крім того, на думку позивача допущене правопорушення є триваючим.

Заслухавши думку сторін, розглянувши вказане клопотання, оцінивши наявні у справі докази, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.10.2019 Генеральним прокурором видано наказ №1319 про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування ос важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури) з 01.11.2019

30.10.2019 наказом Генерального прокурора України № 1319ц зобов`язано провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.

28.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою, в якій просив повідомити розрахунок виплачених та (або) нарахованих сум при звільненні, розрахункового листа по зарплаті, довідки про середньомісячну та середньоденну заробітну плату

29.07.2021 листом №27/3-2313вих-21 Офісом Генерального прокурора надано відповідь про розмір загальної виплати та зазначено, що виплату вихідної допомоги не було проведено.

З даним позовом до суду позивач звернувся до Окружного адміністративного суду 03.09.2021. У позовній заяві позивач вказував, що ним не пропущено строки на звернення до суду, оскільки останній дізнався про порушене право з моменту отримання відповіді на запит. Крім того, до даних правовідносинах застосовуються строки, визначені ст. 233 Кодексу законів про працю України.

Досліджуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом , суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення особи до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

В той же час, відповідно до частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У Рішенні від 22.02.2012 у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Разом із тим, слід звернути увагу, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норм спеціального процесуального закону.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №620/1982/19 від 22.01.2020.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач вказує, що про порушене право на отримання вихідної допомоги при звільненні він дізнався лише 29.07.2021, коли отримав від відповідача відповідь на запит.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Судом встановлено, що наказом Генерального прокурора України № 1319ц від 30.10.2019 зобов`язано провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні позивач був повідомлений про проведення остаточного розрахунку та виплату усіх належних виплат при звільненні.

01.11.2019 відповідачем було проведено розрахунок із позивачем та виплачено на його картковий рахунок грошові кошти у сумі 78 141,72 грн.

За приписами ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що 01.11.2019 позивач був ознайомлений про суму коштів, належну йому до виплати, та складові такої суми, однак, після остаточного надходження на картковий рахунок грошових коштів, позивач тривалий період часу не вчиняв жодних дій щодо з`ясування причин не виплати йому вихідної допомоги при звільненні.

Тобто, у спірних правовідносинах датою початку перебігу строку звернення позивача до адміністративного суду за захистом порушеного права є день, наступний за днем фактичного остаточного розрахунку відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 620/1982/19.

Крім того, навіть, якщо обраховувати початок перебігу строку на звернення із даним позовом до суду, починаючи з моменту, коли позивач отримав відповідь на запит - 29.07.2021, то за умовами ч.1 ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України 30.08.2021 місячний строк на звернення до суду закінчився, що свідчить про те, що позовна заява була подана із пропуском строку на звернення до суду.

Доказів того, що позивач отримав відповідь на запит - 05.08.2020 суду надано не було, натомість, відповідачем були надані докази відправки відповіді на електронну адресу позивача - 29.07.2020.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що суд в ухвалі про відкриття провадження у справі не вирішував питання про поновлення строку на звернення до суду, що спростовує доводи останнього, що суд, відкриваючи провадження у справі визнавав причини пропуску процесуального строку поважними.

Не заслуговують на увагу також посилання позивача, що на дані правовідносини не поширюються процесуальні строки на звернення до суду, оскільки нормою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У постанові від 14 червня 2018 року (справа №800/102/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що в пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).

За змістом частин третьої-четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Офісу Генерального прокурора про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення вихідної допомоги при звільненні залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складено: 25.08.2022.

Суддя А.С. Мазур