Справа № 640/12391/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 серпня 2022 року м. Київ № 640/12391/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши заяву Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про поворот виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Голови Служби безпеки України від 23 жовтня 2014 року №10/12-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області і зарахування у розпорядження по посаді першого заступника начальника Управління на підставі пункту «б» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Служби безпеки України від 31 грудня 2015 року №1489-ос в частині зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області за підпунктом «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у зв`язку із застосуванням до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади»);

- визнано протиправним та скасовано наказ Голови Служби безпеки України від 24 квітня 2020 року №532-ОС/дск в частині звільнення з військової служби ОСОБА_1 з дня виключення із списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «з» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами 3 та 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади») пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України;

- визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 07 травня 2020 року №69-ос/дск в частині виключення із списків особового складу Управління СБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 з 07 травня 2020 року;

- поновлено ОСОБА_1 на військовій службі в Службі безпеки України з 07 травня 2020 року та на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 23 жовтня 2014 року;

- стягнуто з Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2016 року по 29 листопада 2017 року та з 24 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року у загальному розмірі 1 145 609,25 грн.;

- зобов`язано Службу безпеки України надати до Міністерства юстиції України відомості про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади»;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі в Службі безпеки України та на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області та стягнення виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання;

- в решті позовних вимог відмовлено.

29.06.2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.08.2021 касаційну скаргу Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області задоволено частково:

- рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 640/12391/20 у частині позовних вимог про: визнання протиправними та скасування наказу голови Служби безпеки України від 23 жовтня 2014 року №10/12-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області і зарахування у розпорядження по посаді першого заступника начальника управління на підставі підпункту «б» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та голови Служби безпеки України від 31 грудня 2015 року №1489-ос в частині зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області за підпунктом «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у зв`язку із застосуванням до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади»); поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника УСБУ в Івано-Франківській області; стягнення з Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду;

- змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі №640/12391/20 у частині позовних вимог про: визнання протиправними та скасування наказу голови Служби безпеки України від 24 квітня 2020 року №532-ОС/дск в частині звільнення з військової служби ОСОБА_1 з дня виключення із списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «з» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами 3 та 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади») пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України та наказу начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 07 травня 2020 року №69-ос/дск в частині виключення із списків особового складу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 з 07 травня 2020 року, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови;

- змінено резолютивну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року у справі №640/12391/20, викладено пункт шостий у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на військовій службі у Службі безпеки України у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області по посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 08 травня 2020 року»;

- в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 640/12391/20 залишено без змін.

За наслідками нового розгляду задоволено частково апеляційні скарги Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу Голови Служби безпеки України від 23 жовтня 2014 року №10/12-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області і зарахування у розпорядження по посаді першого заступника начальника Управління на підставі пункту «б» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та наказу Голови Служби безпеки України від 31 грудня 2015 року №1489-ос в частині зарахування ОСОБА_1 в розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області за підпунктом «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у зв`язку із застосуванням до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади»; поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника УСБУ в Івано-Франківській області з 23 жовтня 2014 року - скасувати, та в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року змінити в мотивувальній та резолютивній частинах.

Викласти абзац сьомий резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року в наступній редакції:

«Стягнути з Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області (76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Академіка Сахарова, будинок 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 117 316,55 грн. (сто сімнадцять тисяч триста шістнадцять гривень п`ятдесят п`ять копійок).»

14 червня 2022 року до суду Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області подано заяву про поворот виконання рішення суду, у зв`язку з тим, що рішення суду ним виконано в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак судове рішення в цій частині скасовано Верховним Судом з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції під час нового розгляду прийнято постанову, якою визначено позивачу суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в меншому розмірі ніж так, що була виплачена на виконання судового рішення.

За таких обставин, управління вважає наявними підстави для застосування правового інституту повороту виконання рішення суду, шляхом стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Судове засідання для розгляду вказаної заяви призначено на 11.08.2022 року, у яке прибув позивач та представники відповідачів. Мінюстом подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Суд заслухавши пояснення учасників справи, вирішив подальший розгляд заяви здійснювати в режимі письмового провадження.

15 липня 2021 року позивачем подано в судовому засідання документи на підставі яких здійснювалось примусове виконання судового рішення.

30 липня 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення Головного управління ДПС у м. Києві.

Розглянувши заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч. 4 ст. 380 КАС України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Частиною 7 ст.380 КАС України встановлено, якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поворотом виконання рішення суду є повернення сторін виконавчого провадження у первісний стан, що передував виконанню рішення, через скасування правової підстави такого виконання. Поворот виконання є способом захисту прав боржника на випадок отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням неналежного, оскільки правова підстава такого набуття відпала.

Відповідно до ч. 5 ст. 380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ визначено статтею 381 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаною нормою встановлено, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Аналіз наведеної норми передбачає обмеження на поворот виконання судового рішення в окремих категоріях справ про відшкодування шкоди: заподіяної суб`єктом владних повноважень, заподіяної каліцтвом, заподіяної іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи.

Також обмеження на поворот виконання судових рішень встановлені у справах: про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів; рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби.

Отже, у зазначених випадках поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 року у справі №818/678/17.

Суд зазначає, що у вказаних категоріях адміністративних справ може відбутися поворот виконання у випадках, якщо постанова суду стала результатом недобросовісної поведінки позивача (стягувача), а не порушень з боку суду. Тому, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, суд повинен допустити поворот виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Стаття 2 даного закону, визначає структуру заробітної плати. Виходячи із приписів зазначеної статті заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлених норм. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати. Грошове утримання вид оплати праці, який застосовується до деяких категорій державних службовців.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, яка була затверджена Державним Комітетом Статистики України наказом від 13 січня 2004 року № 5, Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До фонду оплати праці не належить суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу не належить до фонду оплати праці.

Однак, відповідно до статті 239 КЗпП України, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Середній заробіток за час вимушеного прогулу належить до інших виплат, що випливають з трудових правовідносин.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року, стягнуто на користь позивача суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2016 року по 29 листопада 2017 року та з 24 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року у загальному розмірі 1 145 609,25 грн.

Рішення були скасовані судом касаційної інстанції з направленням справи на новий розгляд. Підстава скасування зазначених рішень не ґрунтувалось на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підробленими документами.

Суд зазначає, в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України). Верховенство право є одним із основних принципів адміністративного судочинство відповідно до статті 2 КАС України.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Згідно частини другої статті 380 КАСУ, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

При цьому суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Тому, виходячи із змісту статті 239 КЗпП України, позиції Европейского суду з прав людини та принципу Верховенства права, суд дійшов висновку, що не має правових підстав для зобов`язання позивача повернути грошові кошті за скасованим судовим рішенням.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 1570/771/2012.

На підставі викладено, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про поворот виконання судового рішення.

Керуючись статтями 248, 256, 380, 381 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про поворот виконання рішення суду в адміністративній справі №640/12391/20.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда