Справа № 620/3845/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/3845/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 03.06.2022 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі ГУНП в Чернігівській області, відповідач) та просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.05.2022 №233 о/с про призначення в порядку переведення майора поліції ОСОБА_1 , командира взводу №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області;

- поновити його на посаді командира взводу №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області з 31.05.2022.

Свої вимоги мотивує тим, що підстав для переміщення його на іншу посаду не було і відповідач жодним чином не мотивував свого рішення. Так, спірний наказ прийнятий без будь-якого висновку про необхідність переміщення, згоду на переведення в інший підрозділ Національної поліції позивач не давав. ОСОБА_1 зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію» оскаржуваним наказом його фактично переведено не на рівнозначну посаду та з іншою групою оплати праці.

Крім того, позивач зауважив, що на його утриманні є малолітній син, який відвідує школу у м. Чернігові, тому він не може виконувати посадові обов`язки в іншій місцевості.

Ухвалою судді від 15.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 14.07.2022 витребувано у відповідача додаткові докази по справі.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому заявлені позовні вимоги не визнав та зазначив, що положення КЗпП України в частині визначення порядку та умов роботи не стосуються спеціального врегулювання умов та порядку проходження служби поліцейськими. Так, переведення поліцейського на іншу посаду в інтересах служби є правом керівника органу Національної поліції і відповідно до чинної редакції Закону України «Про Національну поліцію» не потребує згоди поліцейського на таке переведення. Необхідність переведення позивача була обумовлена необхідністю належного виконання завдань підрозділом сектору превенції ВП №1 Прилуцького РВП ГУНП, штат якого мав некомплект, тому сектор не мав фізичної змоги виконувати повноцінно та в повному об`ємі завдання, які покладені на поліцію. При цьому, представник відповідача зазначив, що займана ОСОБА_1 посада та посада, на яку його було призначено, є рівнозначними, а наявність дитини не може бути підставою для звільнення від обов`язку виконувати вимоги Присяги поліцейського та норм ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» щодо обов`язку проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу поліції.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 30.05.2022 проходив службу на посаді командира взводу №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 26.05.2022 №233 о/с, на підставі рапорту ОСОБА_2 від 26.05.2022, подання ГУНП в Чернігівській області про призначення на посаду ОСОБА_1 від 26.05.2022, позивача призначено старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП, звільнивши його із займаної посади командира взводу (а.с. 10).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону №580-VIII).

Згідно із частиною третьою статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно із приписами пункту 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII передбачено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліцій нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону №580-VIII Переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (частина дев`ята статті 65 Закону №580-VIII).

Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року за №1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235 (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1235).

У свою чергу, Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Закон №580-VIII є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

З огляду на наведене, суд зазначає, що тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України, згода поліцейського на переміщення на іншу посаду є необов`язковою за умови, якщо це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

У поданому відзиві ГУПН в Чернігівській області зазначає, що переведення позивача на іншу посаду було обумовлено інтересами служби.

Так, 26.05.2022 заступником начальника ГУНП в Чернігівській області на ім`я начальника Управління було подано рапорт про призначення майора поліції ОСОБА_1 , командира взводу №2 роти патрульної поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області у зв`язку із службовою необхідністю, з метою покращення стану службової діяльності, належної організації роботи сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с. 31).

Також 26.05.2022 заступником начальника ГУНП в Чернігівській області сформовано подання про призначення майора поліції ОСОБА_1 на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, враховуючи його позитивну характеристику та значний досвід службової діяльності (а.с. 33).

Враховуючи наведене, ГУПН в Чернігівській області зазначає, що доцільність переведення позивача на іншу посаду в інтересах служби є обґрунтованою та доведеною.

Надаючи правову оцінку наведеним доводам, суд звертає увагу на таке.

Зі змісту позовних вимог слідує, що спірні правовідносини виникли з приводу застосування відносно позивача пункту 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII.

Оскаржуваним у даній справі наказом позивача звільнено з посади командира взводу №2 роти патрульної поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області та призначено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Суд зазначає, що для цілей застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.

При цьому, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

Крім того, Верховний Суд у своїх постановах від 28 листопада 2018 року у справі №820/6677/16, від 17 жовтня 2019 року у справі №420/5192/18, від 11 серпня 2020 року у справі №620/2624/19, від 30 вересня 2020 року у справі №640/20160/18, від 23 червня 2021 року у справі №240/14986/20 вже сформулював висновок щодо правильності застосування норм матеріального права при визначенні рівнозначних посад поліції для цілей переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Зокрема, у вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що служба в поліції за своїм змістом є державною службою особливого характеру, у зв`язку з чим, в частині, що не врегульована Законом №580-VIII, до спірних правовідносин може бути застосований Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За визначенням, неведеним у пункті 6 частини першої статті 2 Закону №889-VIII, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У контексті зазначеного слідує, що рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Суд звертає увагу, що посада командира взводу №2 роти патрульної поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області та посада старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області хоч і мають граничне спеціальне звання «капітан поліції», однак такі посади належать до посад державних органів різних рівнів, визначених у частині першій статті 51 Закону №889-VIII. Зокрема, юрисдикція сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області поширюється на Прилуцький район, а орган поліції у якому працював позивач поширює свою юрисдикцію на область.

Крім того, суд звертає увагу, що рота «Чернігів» (РПСПОП «Чернігів») є підрозділом патрульної поліції особливого призначення.

Відповідно до Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.12.2017 №987, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2017 року за №1565/31433, залежно від специфіки, функцій, посадових (функціональних) обов`язків, що покладені на поліцейських, Підрозділи в штаті мають відділення, взводи, роти швидкого реагування, які призначені для безпосереднього проведення спеціальних поліцейських операцій із припинення злочинів, пов`язаних з високим ступенем суспільної небезпеки та вчиненням збройного опору, а також для здійснення відповідно до компетенції заходів у сфері протидії злочинності, що пов`язані з підвищеною загрозою для життя і здоров`я поліцейських та потребують від поліцейських високого рівня фізичної і професійної підготовленості, уміння впевнено діяти в екстремальних умовах.

Підрозділи поліції особливого призначення виконують такі завдання: запобігання, виявлення та припинення адміністративних і кримінальних правопорушень; забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій та інших масових заходів; забезпечення безпеки взятих під захист осіб, членів їх сімей, охорона адміністративних, державних будівель та інших об`єктів на підставах та в порядку, визначених законодавством України; участь в антитерористичних операціях, що проводяться відповідно до Закону України "Про боротьбу з тероризмом".

Функції підрозділів визначені розділом ІІІ Положення.

З урахуванням зазначеного, посадові (функціональні) обов`язки командира взводу РПСПОП «Чернігів» відрізняються від обов`язків старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції районного відділу, у зв`язку із специфікою проходження служби в підрозділі поліції особливого призначення.

Наведене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями типової посадової інструкції командира взводу РПСПОП «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області та посадовою інструкцією старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області (а.с. 48-51, 59-63).

Із наданої ГУНП в Чернігівській області довідки від 15.08.2022 №1785/124/20/01-2022 встановлено, що дійсно станом на 26.05.2022 некомплект у секторі превенції складав 3 посади (1 посада начальника сектору, 1 старшого дільничного офіцера та 1 дільничних офіцерів поліції) при штаті 4 посади (а.с. 57).

Разом з тим, відповідачем не доведено неможливість переведення на вакантні посади поліцейських із інших секторів превенції ГУНП в Чернігівській області, які виконують аналогічні посадові обов`язки. Крім того, відповідно до довідки від 15.08.2022 №1784/124/20/01-2022, взвод №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУПН в Чернігівській області також був недоукомплектований. Станом на 26.05.2022 вакантними були 3 посади (1 середнього складу поліції (інспектор) та 2 молодшого складу (поліцейський)) (а.с. 58).

З огляду на викладене, суд вважає, що ГУНП в Чернігівській області належними та допустимими доказами не доведено доцільність переведення позивача на іншу посаду та іншу місцевість в інтересах служби.

Крім того, доводи відповідача про рівнозначність посад спростовуються матеріалами справи, оскільки при однаковому розмірі посадового окладу та граничних спеціальних званнях поліції, фактично позивач має виконувати зовсім інші функціональні обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спірний наказ є необґрунтованим, прийнятим без врахування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про можливість переведення (призначення) позивача на іншу посаду, що свідчить про його протиправність.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, ухвалюючи дане судове рішення суд враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 26.05.2022 №233 о/с «По особовому складу» в частині призначення ОСОБА_1 на посаду старшого дільничного офіцера сектору превенції відділення поліції №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Поновити ОСОБА_1 з 31 травня 2022 року на посаді командира взводу №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира взводу №2 роти патрульної служби поліції особливого призначення «Чернігів» ГУНП в Чернігівській області звернути до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08 вересня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (, просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна