Справа № 640/13641/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії УПО в місті Києві щодо повернення ОСОБА_1 листом від 14 січня 2020 року №М-21/43/29/3/04-2020 заяви (рапорту) від 28 грудня 2019 року разом з доданими до заяви документами;

- визнати протиправною бездіяльність УПО в м. Києві щодо неподання до МВС у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, разом з підтвердними документами, які додані до заяви ОСОБА_1 ;

- зобов`язати УПО в м. Києві, протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту набрання цим рішенням законної сили, прийняти та у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) подати до МВС документи ОСОБА_1 , повернуті листом від 14 січня 2020 року №М-21/43/29/3/04-2020, та висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України Про міліцію від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в місті Києві щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги разом з підтвердними документами, які додані до заяви ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Управління поліції охорони в місті Києві (РНОКПП 40109147, адреса: 04050, м. Київ, вул. Студентська, 9) прийняти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України Про міліцію від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, ОСОБА_1 .

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Міністерство внутрішніх справ України звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

04 серпня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 30894. від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, зазначає, що апелянтом не спростовується жодного факту чи нормативного документу, доказу, які були проаналізовані судом першої інстанції і на підставі яких було прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент встановлення позивачу 30 жовтня 2019 року на підставі акту огляду МСЕК ІІ групи інвалідності та 75% втрати працездатності, а також на момент звернення позивача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, Порядок та Умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 був чинний, у зв`язку з чим до спірних відносин належить застосувати саме норми Порядку №850, відповідачами не спростовується факт наявності у позивача захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та не оскаржуються свідоцтво про хворобу №193/у, складене Військово-лікарською комісією ГУ МВС України в м. Києві та експертне заключення Київської регіональної експертної ради по встановленню причинного зв`язку каліцтва (захворювання) з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС МВС УРСР від 14 травня 1991 року, якими встановлено дане захворювання.

Колегія суддів, враховуючи доводи апеляційної скарги, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 25 листопада 1981 року по 17 квітня 1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки військової частини №3217 від 05 квітня 1991 року №97 позивач у період з 27 квітня 1986 року по 10 травня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2019 року.

ОСОБА_1 з 21 жовтня 2019 року встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААБ №426378. Також, з вказаної довідки вбачається, що захворювання, так, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім того, матеріали справи містять копію довідки серії 12 ААБ №426378 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, відповідно до якої позивачеві встановлено ступінь втрати працездатності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі - 75%.

28 грудня 2019 року позивач звернувся до Начальника УПО в м. Києві з заявою щодо вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок хвороби, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Листом від 14 січня 2020 року №М-21/43/29/3/04-2020 УПО в м. Києві повідомило позивача, що відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі по тексту - Порядок №850), встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. У зв`язку із внесенням змін до Закону України «Про міліцію» з 12 березня 2015 року постанова ВЛК з формулюванням захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не є підставою для призначення одноразової грошової допомоги в порядку та на підставі Порядку №850.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Згідно п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850).

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІI групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Зі змісту п. 1 Порядку №850 вбачається, що він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно пп. 2 п. 3 вказаного Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктом 2 Порядку №850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Приписами п. 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

За правилами п. 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Колегія суддів вваж є вірним висновок суду першої інстанції, що законодавством встановлено порядок дій щодо вирішення питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, згідно якого, після надходження заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності з додатковими документами керівником органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, у п`ятнадцятиденний строк з моменту надходження такої заяви направляється до МВС висновок щодо виплати грошової допомоги. При цьому жодних застережень щодо наявності повноважень у відповідача здійснювати перевірку змісту поданих до заяви (рапорту) документів вимогам чинного законодавства матеріали справи не містять.

Колегія суддів наголошує, що ОСОБА_1 при подані заяви (рапорту) від 28.12.2019 року було також подано:

- довідка МСЕК щодо визначення ступеня втрати працездатності ;

- довідка від НАСК «Оранта» про не проведену раніше виплату;

- копія довідки МСЕК щодо встановлення інвалідності;

- копія паспорта;

- копія РНОКПП;

- копія свідоцтва про хворобу № 193/у;

- копія Експертного висновку про зв`язок хвороби з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС;

- копії виписки із послужного писку;

- копія довідки про терміни перебування в зоні відчуження та отриманої дози радіоактивного опромінення;

- копія маршрутного листа;

- копія посвідчення 1 категорії ліквідатора аварії на ЧАЕС;

- довідка з реквізитами банку.

Повертаючи документи позивача без прийняття відповідного рішення, відповідачем було зазначено, постанова ВЛК з формулюванням «захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» не є підставою для призначення ОГД в порядку та на підставі Порядку № 850.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що Порядком № 850 визначено чіткий алгоритм дій після отримання заяви з відповідними документами, зокрема п.9 Порядку № 850 передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Виключні підстави для відмови в призначені ОГД передбачені зокрема п.14, так, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених Порядком № 850 для відмови позивачу у призначені ОГД, більше того, відповідачем взагалі не було прийнято жодного рішення щодо направлених ОСОБА_1 документів, позаяк, нормами Порядку № 850 не передбачено можливості повернення документів без виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, остання взагалі не стосується даної справи, апелянт робить посилання на Закону України «Про пожежну безпеку», зазначає, що позивач, як підполковник внутрішньої служби, належить до категорії осіб начальницького складу державної пожежної охорони і не належить до категорії працівників міліції, що взагалі не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст виготовлено 06 вересня 2022 року.