Справа № 640/24088/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року м. Київ № 640/24088/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» адміністративно-господарського штрафу від 22.09.2020 № 220246.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.09.2020 № 220246, є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки перевірка була проведена відповідачем з порушенням процедури, загальна вага транспортного засобу позивача склала 31,9 т., тобто відповідача нормативним параметрам до 40 т. і не мала вагових перевищень, при цьому, посилання на перевищення на одну з осей, є необґрунтованим, адже перевозився щебінь, сипучий матеріал. Крім того, водієві не було надано довідки про здійснення габаритно-вагового контролю. Також, наголошено на відсутності затвердженої методики вимірювання даної категорії вантажу (відсутність точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.12.2020 до суду від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача наголосив на тому, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, позаяк, перевірка було проведена на підставі направлення на перевірку, порушення її процедури не мало місце, а за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було встановлено на зафіксовано не перевищення загальної ваги автомобіля, а перевищення навантаження на здвоєну вісь 24,86 т., при нормативно допустимому 16 т. Також, наголошено на тому, що зважування транспортного засобу здійснювалось на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки. У частині інших посилань позивача, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, сторона відповідача наголошує на тому, що вони є непідтвердженими та можуть бути підставою для її скасування.

06.01.2021 до суду від Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» надійшла відповідь на відзив, в якому наголошено на тому, що позивач не погоджується з доводами відзиву на позовну заяву, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - позивач, ПрАТ «АК «Київводоканал») є підприємством питного водопостачання та водовідведення, яке забезпечує відповідними послугами місто Київ та частину Київської області.

У своїй виробничій діяльності позивач використовує зокрема й транспортні засоби.

У межах перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, Державною службою України з безпеки на транспорті в особі її територіального органу - Київського міжрегіонального управління 13.08.2020 було проведено перевірку транспортного засобу позивача марки МАЗ-6501С5 номерний знак НОМЕР_1 (далі - транспортний засіб).

З метою виконання виробничих завдань водія ОСОБА_1 13.08.2020 було направлено на транспортному засобі позивача для перевезення щебню за маршрутом від РЕВМ-5 (вул. Острівної) до PEBM-10 (вул. Набережно-Корчуватська).

Під час руху за визначеним маршрутом транспортний засіб позивача було зупинено Укртрансбезпекою для перевірки на пункті габаритно-вагового контролю на вул. Набережно-Корчуватській, 11.

Від Укртрансбезпеки на адресу позивача було направлене запрошення на розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та копію акта від 13.08.2020 №045112.

Позивачем було надано заперечення щодо складення акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, однак, не зважаючи на це, 22.09.2020 відповідач прийняв постанову № 220246 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Позивач не погоджується із постановою Укртрансбезпеки від 22.09.2020 № 220246, вважає її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, що і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2 пункту 5 даного Положення, передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

13.08.2020 р. інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку № 000215 від 06.08.2020р., на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, був зупинений транспортний засіб марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу.

Відтак, Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, як територіальний орган Укртрансбезпеки, має повноваження щодо здійснення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, перевірку документів на здійснення перевезень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Так, порядок проведення відповідної перевірки визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

За наведеним у Порядку № 879 визначенням габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно- вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Пунктом 21 Порядку № 879, передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу7, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку).

В пункті 24 Порядку, встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Позивач наголошує на тому, що транспортний засіб позивача внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух не заборонявся.

Відповідно до змісту п. 18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Однак, за доводами позовної заяви, в порушення п» 18 Порядку № 879, відповідної довідки водієві транспортного засобу позивача Укртрансбезпекою видано не було.

Як вбачається із акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 045112 13.08.2020, позивачем здійснювалось перевезення насипом вантажу - щебеню. Згідно із п. 22.5 Правил дорожнього руху, фактична маса не повинна перевищувати 40 т. Тобто, на переконання позивача, загальна вага транспортного засобу складала 31960 т - тобто, відповідала нормативним параметрам (до 40 т) і не мала вагових перевищень. Також, зазначено, що в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 045112, на підставі якого було прийнято оскаржувану постанову, відповідачем зафіксовано перевищення навантаження на одну із здвоєних осей.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

При цьому, позивач акцентує увагу на тому, що в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 045112 міститься п. 9 «Відстані між осями, метрів», який не заповнений і не містить жодної інформації про відстань між осями, що унеможливлює встановити достовірність вимірювання навантаження на осі.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що транспортним засобом перевозився сипучий вантаж - щебінь, який рухається під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014р. за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок № 1007/1207).

Таким чином, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь склало 24,86 т при нормативно допустимому - 16 т. Тобто, мова йде не про порушення загальної ваги транспортного засобу, а максимально дозволеного навантеження на одну з осей.

Відповідно до частини 4 пункту 4 Порядку № 1007/1207, контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 13.08.2020. При цьому, до відзиву на позовну заяву додано вказану довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.08.2020, а посилання позивача на те, що водієві не було надано такої довідки не підтверджується, при цьому, що інші матеріали справи вказують на обізнаність водія транспортного засобу з результатами перевірки, зокрема, його підпис на акті № 045112 про перевищення нормативних вагових параметрів. (а.с. 70-71)

На підставі пункту 6 Порядку № 422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 045112 від 13.08.2020, про який вже було зазначено вище.

Також, до матеріалів справи додано і інші документи на підтвердження наявності факту самого перевищення, зокрема, акт від 13.08.2020 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, розрахунок № 045112 від 13.08.2020, довідку про результати гвк, а також, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. (а.с. 67-76)

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно- вагового контролю» від 11.09.2019 № 54-ІХ. Зокрема, даний Закон частину першу статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» доповнює новими абзацами такого змісту: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що відповідно до акту проведення перевірки ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» виконувало вантажні перевезення з навантаженням на здвоєну вісь склало 24,86 т при нормативно допустимому -16 т, з перевищення параметрів від нормативу 55,38%, заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртраснбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто 34000 грн.

Позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідно до тверджень викладених у позовній заяві.

Отже, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки під час перевезення подільного вантажу - щебеню, мало місце перевищення встановленого осьового навантаження, що в свою чергу є порушенням пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а тому, винесена відповідачем постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, є законною та обґрунтованою.

Суд звертає увагу, що Порядок № 879 не містить в собі вимог щодо надання перевізнику (водію) чеку про зважування, а встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень надати довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Суд враховує, що Порядок № 879, не містить в собі вимог щодо проставлення підпису уповноваженої особи про отримання довідки про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення, однак приймаючи до уваги те, що водієм отримано акт та у ньому не наведено жодних зауважень, у тому числі щодо не отримання відповідної довідки, суд вважає відсутніми підстави стверджувати про не отримання останньої.

Суд критично ставиться до посилання позивача щодо того, що оскільки чинним законодавством забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (пункт 22.5 Правил дорожнього руху), то дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, з огляду на те, що перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісі транспортного засобу, в даному випадку, на здвоєну вісь більше 16 т.

Крім того, вищевказаними правовими нормами не передбачено можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля. Також, суд зауважує, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 814/1460/16.

Посилання позивача на те, що так як застосована відповідачем під час зважування Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, а тому, результати вимірювання, здійсненні при відсутності затвердженої Методики, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем, суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Згідно статей 4, 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги», визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879.

З 08.09.2017 пункт 19 Порядку № 879, який передбачав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, було виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» від 30.08.2017 № 671.

При цьому, суд зауважує, що відсутність методичних рекомендацій для зважування сипучих вантажів сама по собі не може бути підставою для незастосування до перевізника відповідальності, у зв`язку із порушенням ним законодавства про автомобільний транспорт, за умови підтвердження, у даному випадку вказаною вище довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю та товарно-транспортною накладною, факту перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17, від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16.

Інші посилання позивача на порушення відповідачем процедури, не підтверджені у встановленому порядку, не спростовують наявність факту самого порушення нормативу навантаження на вісь та не є самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Отже, проаналізувавши ці та всі інші доводи сторін, суд вважає, що вони не спростовують правильності висновків відповідача, покладених в основу для прийняття оскаржуваної постанови.

Аналізуючи підстави, що покладені в основу позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що такі доводи позивача є непідтвердженими та необґрунтованими.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат, у даному випадку, відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління про визнання протиправною та скасування постанови.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1а);

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Київського міжрегіонального управління (, 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14).

Суддя В.І. Келеберда