Справа № 640/26881/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовних вимог без розгляду в частині позовних вимог

31 серпня 2022 року м. Київ № 640/26881/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва:

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи I категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- нараховувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як інваліду II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чинною на момент постановления рішення, починаючи з жовтня 2010 року до внесення у порядку, передбаченому чинним законодавством змін до цього Закону щодо розміру зазначеної пенсії.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок недоплаченої пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва:

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- нараховувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як інваліду II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чинною на момент постановлення рішення, починаючи з жовтня 2010 року до внесення у порядку, передбаченому чинним законодавством змін до цього Закону щодо розміру зазначеної пенсії;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 перераховану та невиплачену суму пенсії на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача внаслідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень та не перерахунку пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Святошинським районним судом м. Києва від 18 листопада 2010 року (Справа № 2а-594-1/10) було задоволено його позовні вимоги до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва та судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва було зобов`язано перерахувати пенсію. Дане судове рішення виконувалось належним чином до листопада 2011 року, проте, з листопада 2011 року отриманий позивачем розмір пенсії став значно менший, ніж передбачений рішенням суду, тим самим порушене його конституційне право на отримання належних йому коштів, у зв`язку з невиконанням судового рішення, що набрало законної сили.

Позивач також наголошує, що в період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повинно було нараховувати та виплачувати позивачеві пенсію в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач звернувся до Управління з заявою від 02.07.2020, в якій просив здійснити йому перерахунок та виплату пенсії на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2010 (справа № 2а-594-1/10), починаючи з жовтня 2010 по даний час. Проте, згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва № 2а-594-1/10 від 18 листопада 2010 року та відповідно Закону України «Про статус та соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію позивачу було нараховано та виплачено в березні 2011 року в розмірі 51783,42 гривень, тому борг, згідно даного рішення суду відсутній. Таким чином, відповідач наголошує, що Управлінням виконано постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі № 2а-594-1/10 в межах зобов`язальної частини, а саме, нараховано та виплачено громадянину ОСОБА_1 пенсію в березні 2011 року в розмірі 51783,42 гривень.

Також, відповідач наголосив, що виплата пенсії є строковою виплатою, а позивач отримуючи пенсію з 2010 року знав в якому розмірі він її отримував і мав усі можливості звернутись до управління, з`ясувати розрахунок пенсії та звернутись до суду за відновленням порушених, на його думку, прав. Таким чином, на переконання відповідача, враховуючи, що про порушення своїх прав позивач дізнався в 2010 році, останнім пропущена строк звернення до суду.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що з 01.01.2014 по 03.08.2014 року діяли положення ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ відповідно до яких розмір пенсій для інвалідів ІІ групи щодо яких встановлений зв`язок із Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами ІІ групи і віднесені до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія, за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позивач наголошує, що в період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повинно було нараховувати та виплачувати позивачеві пенсію в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стосовно строків звернення до суду позивач зазначив, що відлік строків з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права та легалізації триваючого правопорушення.

При цьому, у відповіді на відзив з посиланням на судову практику, позивач просить суд поновити строк звернення до Окружного адміністративного суду.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до положень статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII у розмірі, визначеному в постанові Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року № 2а-594- 1/10, з 01 листопада 2011 року.

Перевіривши дотримання позивачем процесуальних строків при зверненні з даним позовом до суду, суд встановив наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19, в якій відступаючи від висновків про те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у соціальних спорах слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період, Суд зазначив наступне.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічна правова позиція також була висловлена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 по справі №640/8078/19 та від 29.06.2022 по справі №320/704/19.

В даній справі позивач лише у 2020 році звернувся до пенсійного органу з заявою про здійснення перерахунку та виплати, надання довідки про нарахування та сум заборгованості пенсії на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року, який було проведено пенсійним органом у березні 2011, що свідчить про те, що позивач лише у 2020 році виявив належну зацікавленість та вчинив активні дії щодо отримання інформації про розрахунок його пенсії, у тому числі, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, на якому він наголошує в тексті позовної заяви.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. За умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений частиною другою статті 122 КАС, поважні причини його пропуску судом не встановлено, а тому позовні вимоги за період з 1 листопада 2011 року по 01 квітня 2020 року (з врахуванням 6 місячного строку звернення до суду, позивач звернувся до суду 30.10.2020) підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33). Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Положеннями пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на зазначене, суд, враховуючи вимоги частини 3 статті 123, пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову в частині позовних вимог за період з 1 листопада 2011 року по 01 квітня 2020 року.

Керуючись статтями 123, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 01 листопада 2011 року по 01 квітня 2020 року - залишити без розгляду.

2. В іншій частині позовних вимог продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями). Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Н.В. Клочкова