Справа № 200/12863/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року справа №200/12863/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Білозерської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 р. у справі № 200/12863/21 (головуючий І інстанції суддя Циганенко А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Білозерської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач ОСОБА_1 подала до суду позов до відповідача Білозерської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Білозерської міської ради від 09 вересня 2021 року «Про припинення діяльності Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради шляхом ліквідації»;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в невідновленні діяльності Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради (ДНЗ № 20 «Оленка» м. Білозерське);

- зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на відновлення діяльності закладу, а саме: організувати прийом вивільнених працівників, відновити прийом дітей до закладу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 р. у справі № 200/12863/21 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Білозерської міської ради від 09 вересня 2021 року № 8/22-4 «Про припинення діяльності Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради шляхом ліквідації». В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 88-91).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання визнати протиправною бездіяльність, яка полягає в не відновленні діяльності Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради (ДНЗ № 20 «Оленка» м. Білозерське) та зобов`язання вчинити дії, спрямовані на відновлення діяльності закладу, а саме: організувати прийом вивільнених працівників, відновити прийом дітей до закладу та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити вказані вимоги.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що рішення Білозерської міської ради від 09.09.2021 № 8/2-4 не є нормативно-правовим або регуляторним актом, а є актом індивідуальної дії, у зв`язку з чим не входить до переліку актів, які повинні проходити консультації (обговорення) з громадськістю, тому при його прийнятті у відповідача не виникло обов`язку щодо необхідності проведення громадських консультацій із жителями Білозерської міської територіальної громади щодо припинення діяльності ДНЗ № 20 «Оленка».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 7 лютого 2022 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-1Х, від 15 серпня 2022 року № 2500, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка діє як законний представник в інтересах свого сина ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 03.10.2016 (а.с. 4-6).

Розпорядження Білозерського міського голови від 01.09.2021 № 128р «Про скликання позачергової двадцять другої сесії міської ради VIII скликання» було розміщено на інформаційному стенді в виконкомі міської ради та 06.09.2021 опубліковано та оприлюднено на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних та 08.09.2021 на офіційному веб-сайті міської ради (а.с. 65-70).

06 серпня 2021 року проект рішення про припинення діяльності ДНЗ № 20 «Оленка», що виноситься на розгляд сесії міської ради VIII скликання, було опубліковано на єдиному державному веб-порталі відкритих даних (а.с. 71).

06 вересня 2021 року депутатам, керівникам підприємств та організацій, надіслано телефонограму за № 7 про проведення засідання постійних комісій 09.09.2021 о 10.00 та про проведення позачергової сесії Білозерської міської ради 09.09.2021 о 10.30 (а.с. 72).

09 вересня 2021 року питання про припинення діяльності ДНЗ № 20 «Оленка» розглянуто на спільному засіданні постійних депутатських комісій (протокол № 17), висновок постійних комісій Білозерської міської ради до розгляду на позачергову двадцять другу сесію Білозерської міської ради восьмого скликання. Протокол засідання постійних депутатських комісій від 09.09.2021 № 17 та висновки постійних комісій оприлюднені 09.09.2021 на офіційному веб-сайті Білозерської міської ради (а.с. 51-54, 73-82).

09 вересня 2021 року Білозерською міською радою прийнято рішення № 8/22-4 «Про припинення діяльності Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради шляхом ліквідації», яке було оприлюднено на офіційному веб-сайті Білозерської міської ради (а.с. 48-50, 83-86).

Унормуванням статті 19 Конституції України визначено: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

За змістом статті 2 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради (селищної, сільської, міської).

Частиною 1 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Статтею 1 Закону України від 11 липня 2001 року № 2628-III «Про дошкільну освіту» (далі Закон № 2628-ІІІ) окреслено: законодавство України про дошкільну освіту базується на Конституції Україниі і складається із Закону України"Про освіту", цього Закону, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Дошкільна освіта є обов`язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні (частина 1 статті 4 Закону № 2628-ІІІ).

Статтею 16 Закону № 2628-III визначено, що рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності приймає його засновник (засновники). Засновником закладу дошкільної освіти може бути орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа (зокрема релігійна організація, статут (положення) якої зареєстровано у встановленому законодавством порядку), рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад дошкільної освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника. Заклади дошкільної освіти утворюються з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх, духовних і мовних потреб за наявності дітей відповідного віку, необхідної навчально-методичної та матеріально-технічної бази, педагогічних кадрів, а також з дотриманням вимог санітарного законодавства.

Проекти актів органів місцевого самоврядування відповідно до вимог ч. 11 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації'".

За ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати:

1) інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання, структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, тощо), а також інформацію, зазначену в частині п`ятій статті 6 цього Закону;

2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності;

3) перелік та умови отримання послуг, що надаються цими органами, форми і зразки документів, правила їх заповнення;

4) порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності;

5) інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник;

5-1) перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних;

6) інформацію про механізми чи процедури, за допомогою яких громадськість може представляти свої інтереси або в інший спосіб впливати на реалізацію повноважень розпорядника інформації;

7) плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань;

8) розташування місць, де надаються необхідні запитувачам форми і бланки установи;

9) загальні правила роботи установи, правила внутрішнього трудового розпорядку;

10) звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;

11) інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, а саме про:

їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти;

прізвище, ім`я та по батькові, службові номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом;

розклад роботи та графік прийому громадян;

вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад;

перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення;

перелік і службові номери засобів зв`язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності;

порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності;

систему обліку, види інформації, якою володіє суб`єкт владних повноважень;

12) іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Протоколу № 1 Конвенції занотовано: нікому не може бути відмовлено в праві на освіту. Держава при виконанні будь-яких функцій, узятих нею на себе в галузі освіти і навчання, поважає право батьків забезпечувати таку освіту і навчання відповідно до своїх релігійних і світоглядних переконань.

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Права, визнані відповідно до статті 2 Протоколу № 1, мають тлумачитись у світлі не лише двох речень цього положення, але й інших положень Конвенції, зокрема статтей 8, 9 і 10 Конвенції, котрі проголошують право кожного, у тому числі батьків і дітей, «на повагу до приватного і сімейного життя», «на свободу думки, совісті і релігії» і на «свободу отримувати і поширювати інформацію і переконання» (Kjeldsen, Busk Madsen і Pedersen проти Данії, § 52). Водночас, стаття 2 Протоколу № 1 також тісно пов`язана зі статтею 14 Конвенції і забороною дискримінації.

Це право «за своїм характером потребує регламентування з боку держави» (ibidem, § 5, стор. 32; див. також, mutatis mutandis, Golder проти Сполученого Королівства, § 38; Fayed проти Сполученого Королівства, § 65). Отже, державні органи мають у цій галузі певну можливість розсуду, проте саме Суд має повноваження постановляти рішення в останній інстанції щодо дотримання вимог, передбачених Конвенцією. Аби упевнитись, що запроваджені обмеження не урізають згадане право настільки, що порушують саму його сутність і позбавляють його ефективності, Суд має переконатись, що такі обмеження є передбачуваними для зацікавленої особи і переслідують законну мету (Leyla Єahin проти Туреччини [ВП], § 154).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В силу вимог частин першої та третьої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Отже, рішення про ліквідацію та реорганізацію закладу дошкільної освіти комунальної форми власності приймає місцева (сільська, селищна, міська) рада, у віданні якої перебуває відповідний навчальний заклад.

Загальні збори громадян за місцем проживання є формою їх безпосередньої участі у вирішенні питань місцевого значення. Рішення загальних зборів громадян враховуються органами місцевого самоврядування в їх діяльності. Порядок проведення загальних зборів громадян за місцем проживання визначається законом та статутом територіальної громади (стаття 8 Закону № 280/97-ВР).

Згідно з положеннями статті 13 Закону № 280/97-ВР територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування. Громадські слухання проводяться не рідше одного разу на рік. Пропозиції, які вносяться за результатами громадських слухань, підлягають обов`язковому розгляду органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року (далі - Порядок № 996) консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів.

В обов`язковому порядку за пунктом 12 цього Порядку проводяться консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які: стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян; стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища; передбачають провадження регуляторної діяльності у певній сфері; визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання); стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами; визначають порядок надання адміністративних послуг тощо.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що в порядку підготовки проекту рішення про припинення діяльності ДНЗ № 20 «Оленка», що виноситься на розгляд сесії міської ради VIII скликання, не проведено консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю як формою їх безпосередньої участі у вирішенні питання щодо ліквідації закладу дошкільної освіти комунальної форми власності для врахування їх думки та прийнятих рішень загальних зборів громадян, органами місцевого самоврядування в їх діяльності, що суперечить чинним вимогам законодавства.

За сталою судовою практикою (постанови Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 359/6814/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 720/1536/16-а, від 13 травня 2020 року у справі № 324/1296/16-а) не проведення обговорень проекту рішення про ліквідацію закладу дошкільної освіти та прийняття рішення без урахування думки батьків дітей з цього приводу говорить про те, що спірне рішення не відповідає критеріям, визначеним частиною 3статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з якими рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно і розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Суд відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує вказані висновки щодо застосування норм права.

Отже, оскаржуване рішення впливає на таке важливе конституційне право мешканців м. Білозерське (їх дітей), як право на дошкільну освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього вчинити дії, спрямовані на відновлення діяльності закладу, суд зазначає наступне.

28 травня 2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про припинення юридичної особи Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради (ДНЗ №20 «Оленка» м. Білозерське) в результаті її ліквідації, номер запису 003001644 (а.с. 19-24).

04 серпня 2021 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6919/21, яке набрало законної сили 06 вересня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення Білозерської міської ради від 20.05.2021 № 8/16-15 «Про припинення діяльності Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради шляхом ліквідації» (а.с. 7-11).

Вказаним судовим рішення відповідач не був зобов`язаний вчиняти дії щодо відновлення діяльності Комунальної організації (установа, заклад) дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 20 «Оленка» Білозерської міської ради (ДНЗ № 20 «Оленка» м. Білозерське), а отже відсутня бездіяльність відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі Закон № 755-IV) якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаютьсядостовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі проводиться на підставі судових рішень, що набрали законної сили (стаття 25 Закону № 755-IV).

Утворення закладу дошкільної освіти віднесено до виключної компетенції відповідної ради, яка діє від імені територіальної громади, а отже суд не вправі втручатися в дискреційні повноваження відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього вчинити дії, спрямовані на відновлення діяльності закладу.

Враховуючи викладене, суд перштої інстанції правомірно дійшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

За унормуванням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Білозерської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 р. у справі № 200/12863/21-залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 р. у справі № 200/12863/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2022 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв