Справа № 580/943/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/943/22 Суддя першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у письмовому провадженні у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (далі - Відповідач, Великохутірська сільська рада) про:

- визнання протиправною відмови Відповідача, викладеної у рішенні від 24.12.2021 №15-23/VІІІ у наданні Позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, із земель комунальної власності;

- зобов`язання Відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, із земель комунальної власності.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції із врахуванням висновків Верховного Суду виходив з того, що спірна земельна ділянка згідно ч. 5 ст. 136 Земельного кодексу України виставлена на земельні торги, а тому не може бути відчужена та передана у заставу чи надана у користування до завершення торгів. Відтак, на переконання суду першої інстанції, надана Відповідачем відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є правомірною. Окремо суд погодився з доводами Відповідача про те, що у спірному випадку інтереси територіальної громади превалюють над приватними інтересами особи, а тому оскаржуване рішення відповідає критерію пропорційності.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, посилаючись на правові висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України, не врахував, що вказана норма втратила чинність на дату прийняття оскаржуваного рішення. Крім того, наголошує, що судом першої інстанції не надано правову оцінку рішенню Великохутірської сільської ради від 24.12.2021 №15-11/ VІІІ «Про добір земельних ділянок право оренди яких виставляється на земельні торги та надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яке, на переконання Апелянта, є не тільки незаконним, а й свідчить лише про виявлення наміру щодо продажу земельних ділянок.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, спірна земельна згідно ч. 5 ст. 136 Земельного кодексу України виставлена на земельні торги, а тому не може бути відчужена передана у заставу чи надана у користування до завершення торгів. Таким чином, на переконання Відповідача, відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є правомірною. Додатково підкреслює, що у спірному рішенні дотриманий баланс між інтересами Позивача та інтересами територіальної громади.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Пролетарським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 9-13).

25.11.2021 ОСОБА_2 звернувся до Великохутірської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка знаходиться на території Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області, згідно доданих графічних матеріалів (а.с. 15-18, 88-96).

Листом від 29.12.2021 №02-40/1232 Відповідач повідомив Позивача про те, що депутатами Великохутірської сільської ради прийнято рішення від 24.12.2021 №23-11/VІІ про відмову в задоволенні клопотання Позивача від 25.11.2021 у зв`язку з тим, що бажана земельна ділянка виставлена на земельні торги, що в силу ч. 5 ст. 136 ЗК України є перешкодою для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо неї (а.с. 19-22, 68-69, 71-87).

Крім того, із змісту витягу з протоколу №13 від 23.12.2021 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, комунальної власності, житлово-комунального господарства та благоустрою вбачається, що при розгляді на засіданні комісії клопотання Позивача було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, яка знаходиться в адміністративних межах Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами населеного пункту, зокрема, з тих підстав, що спірна земельна ділянка входить до переліку земельних ділянок комунальної власності, призначених для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону (а.с. 60-63).

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Великохутірської сільської ради від 24.12.2021 №15-11/VІІ затверджений перелік земельних ділянок комунальної власності для продажу права оренди на земельних торгах, до якого включена бажана земельна ділянка та надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для товарного сільськогосподарського виробництва (код 01.01) з метою продажу права оренди земельних ділянок на земельних торгах у формі аукціону (а.с. 23-26, 64-67).

Із змісту витягу з протоколу №8 від 20.07.2021 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища, комунальної власності, житлово-комунального господарства та благоустрою вбачається, що з червня 2021 року була розпочата робота щодо визначення земельних ділянок, які розташовані за межами населених пунктів, за якими сільська рада могла б зареєструвати речове право. Відділом земельних відносин та екології проводився моніторинг земель, які знаходяться в межах і поза межами населених пунктів Великохутірської сільської територіальної громади крім селища Рецюківщина. Відділ надалі планує працювати над моніторингом земель, які можна було б включити в перелік про добір земельних ділянок, право оренди на які може бути реалізоване на земельних торгах з метою забезпечення ефективного використання земельного фонду в ринкових умовах та забезпеченні стабільності додаткових коштів у наповненні бюджету. В ході моніторингу виявлено земельну ділянку в селі Рождественське орієнтовною площею 15 га, яку пропонується включити до переліку земельних ділянок, право оренди на які може бути продано на земельних торгах (а.с. 50-53).

Рішенням Великохутірської сільської ради №105 від 24.09.2021 був затверджений План ефективного використання вільних земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності Великохутірської сільської ради на 2021-2022 роки (а.с. 54-56).

Із змісту витягу з протоколу №11 від 15.11.2021 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, комунальної власності, житлово-комунального господарства та благоустрою вбачається, що за результатами моніторингу земельних ділянок був розроблений проект рішення «Про добір земельних ділянок право оренди яких виставляється на земельні торги», до якого включено земельну ділянку за межами селища Рождественське орієнтовною площею 15 га, земельну ділянку за межами селища Рецюківщина орієнтовною площею 13 га, земельну ділянку за межами селища Рецюківщина орієнтовною площею 12 га (а.с. 57-59).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 14, 22, 64 Конституції України, ст. ст. 3, 4, 22, 81, 118, 122, 136 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також з урахуванням правових позицій Верховного Суду, прийшов до висновку, що рішення Великохутірської сільської ради про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є законним та обґрунтованим, оскільки спірна земельна ділянка виставлена на земельні торги, що в силу ч. 5 ст. 136 ЗК України є перешкодою для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення її у власність.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі сільськогосподарського призначення.

За правилами ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. ч. 3-4 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ст. 118 ЗК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі-Закон) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ч. 5 ст. 46 Закону сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

У відповідності до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 ст. 134 ЗК України передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами частин 1, 2 статті 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Частиною 5 ст. 136 ЗК України, в редакції Закону № 1444-IX від 18.05.2021, чинній станом на дату винесення спірного рішення, передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Таким чином, приписи статті 136 ЗК України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Указані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №815/3059/17, від 17.10.2019 у справі №823/1120/16, від 08.11.2019 у справі №420/914/19. Ця правова позиція була підтримана й в інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.04.2021 у справі №818/1470/18, від 29.10.2021 у справі №340/1039/20, від 25.05.2022 у справі №620/1060/21.

Як було зазначено вище, порядок дій осіб, які бажають отримати у межах норм безоплатної приватизації у власність земельну ділянку регламентовано ч. 6 ст. 118 ЗК України. У свою чергу, порядок дій уповноваженого органу, строк розгляду поданого клопотання та підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, окреслені у згаданій вище ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Великохутірської сільської ради від 24.12.2021 №23-11/VІІ ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, у зв`язку із тим, що вказана у викопіюванні земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок, право на які виставляється на земельні торги (аукціон).

При цьому, 24.12.2021 Відповідачем прийнято рішення №15-11/VIII «Про добір земельних ділянок право оренди яких виставляється на земельні торги та надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було надано оцінку цього рішення на предметом його правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства, судовою колегією оцінюються критично, оскільки це рішення органу місцевого самоврядування не є предметом оскарження, а відтак оцінка його правомірності перебуває поза межами площини спірних правовідносин. Крім того доказів визнання протиправним та скасування рішення Великохутірської сільської ради від 24.12.2021 №15-11/VIII «Про добір земельних ділянок право оренди яких виставляється на земельні торги та надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не надано, а судовою колегією не встановлено.

Відтак, хоча включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги, не передбачено серед підстав для відмови, визначених у ч. 7 ст. 118 ЗК України, проте така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність передбачена у ст. 136 ЗК України, на чому було наголошено вище.

Колегія суддів критично оцінює доводи Апелянта про те, що суд першої інстанції помилково здійснив посилання на правові висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 136 ЗК України, висловлені у постановах у справах № 815/3059/17, №620/1058/19, №819/1976/17, №815/7279/16, з огляду на таке.

Так, до внесення змін Законом України № 1444-IX від 18.05.2021 частина 3 статті 136 Земельного кодексу України мала таку редакцію: «Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів». У свою чергу, аналогічна норма тепер закріплена у чинній частині 5 статті 136 Земельного кодексу України. Отже, на переконання судової колегії, Черкаським окружним адміністративним судом до спірних правовідносин застосовано релевантну практику Верховного Суду.

Отже, враховуючи, що на момент розгляду заяви Позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття Відповідачем рішення з цього питання земельна ділянка, якої стосувалася заява ОСОБА_1 , була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в силу приписів ч. 5 ст. 136 ЗК України це є самостійною і достатньою підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Таким чином, станом на момент прийняття рішення Великохутірською сільською радою про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 , земельна ділянка, частину якої хотів отримати у власність Позивач, була включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, що виключало можливість надати її в безоплатну приватизацію позивачу, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є законними і обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Відповідача надати Позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області із земель комунальної власності, то колегія суддів також не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вона є похідною від іншої вимоги.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що, приймаючи рішення про відмову в позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 07 вересня 2022 року.