Справа № 320/12540/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та визнання протиправними і скасування податкових-повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії посадових та службових осіб ГУ ДПС у Київській області під час проведення перевірки ОСОБА_1 та складання акту перевірки №1820/10-36-09-00-10- від 16.02.2021;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області №4277/0901 від 16.03.2021 щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області №4278/0901 від 16.03.2021 щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та визнання протиправними і скасування податкових-повідомлень рішень - повернуто позивачеві разом із доданими до неї документами.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адмінстративного суду в іншому складі суду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт не погоджується з наявністю правових підстав для залишення її позовної заяви без руху.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та визнання протиправними і скасування податкових-повідомлень рішень та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та визнання протиправними і скасування податкових-повідомлень рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху та визначено протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху необхідність усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- належним чином засвідчених копій сторінок паспорта позивача;

- уточненої позовної заяви із конкретизацією вимог немайнового характеру чи приведення прохальної частини позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

- належним чином завірених копій додатків до позовної заяви, у тому числі для суду і для відповідача;

-доказів доплати судового збору за подання до Київського окружного адміністративного суду даного адміністративного позову на суму 908,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та визнання протиправними і скасування податкових-повідомлень рішень - повернуто позивачеві разом із доданими до неї документами.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, що визначений судом, та і сама заява, що надійшла з порушенням строку, встановленого судом, не містить жодних доказів усунення таких недоліків, а не надання позивачем доказів щодо наявності у нього відповідної правосуб`єктності (документів, що посвідчують підписанта - позивача), доказів реєстрації, позбавляє суд вирішити питання зокрема але не виключно щодо дотримання позивачем правил територіальної підсудності, тому суд вбачає наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Такі вимоги визначені статтею 160 КАС України.

Так, згідно приписів цієї норми, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За правилами, встановленими статтею 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Згідно із статтею 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України).

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду і не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі. Подання доказів можливе на наступних стадіях процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху з огляду на встановлення наступних недоліків позовної заяви:

1) належним доказом наявності у позивача адміністративної процесуальної правосуб`єктності, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, є саме паспорт громадянина України, копія якого до позовної заяви не долучена. Крім цього, за відсутності в матеріалах справи належного документа, в якому міститься зразок підпису позивача, у суду при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі наявні обґрунтовані сумніви в частині дійсного волевиявлення ОСОБА_1 шляхом подання останньої даного адміністративного позову;

2) надані позивачем додатки до позовної заяви у вигляді світлокопій, у тому числі для суду та для відповідача - не засвідчені належним чином у відповідності до Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003;

3) у прохальній частині позову позивач просить суд зокрема визнати протиправними дії посадових та службових осіб ГУ ДПС у Київській області під час проведення перевірки ОСОБА_1 та складання акту перевірки №1820/10-36-09-00-10- від 16.02.2021, однак при цьому, не конкретизує, дії яких саме посадових та службових осіб відповідача при проведенні перевірки позивача мають бути визнані судом протиправними;

4) сума судового збору, що підлягає сплаті за подання позивачем даного адміністративного позову до суду, становить - 2724,00 грн (908,00 грн х 3). При цьому, у якості доказів понесення судових витрат, позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію від 15.09.2021 №39 про сплату судового збору на суму 1816,00 грн., а саме, як зазначено позивачем у мотивувальній частині позову, про сплату судового збору за дві вимоги майнового характеру. Таким чином, сума доплати за даним адміністративним позовом становить 908,00 грн., яку позивачеві слід сплатити за офіційними реквізитами Київського окружного адміністративного суду.

З огляду на встановлення ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року вищевказаних недоліків позовної заяви, судом першої інстанції було визначено протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху необхідність усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- належним чином засвідчених копій сторінок паспорта позивача;

- уточненої позовної заяви із конкретизацією вимог немайнового характеру чи приведення прохальної частини позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

- належним чином завірених копій додатків до позовної заяви, у тому числі для суду і для відповідача;

- доказів доплати судового збору за подання до Київського окружного адміністративного суду даного адміністративного позову на суму 908,00 грн.

Переглядаючи висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення без руху позовної заяви з огляду на невідповідність останньої приписам адміністративного процесуального законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо твердження Київського окружного адміністративного суду про необхідність надання копії паспорту громадянина України як належного доказу наявності у ОСОБА_1 адміністративної процесуальної правосуб`єктності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Приписи ст. ст. 160, 161 КАС України, які закріплюють вимоги до позовної заяви та документів, що до неї додаються, не встановлюють для позивача обов`язку з подання документу, що посвідчує особу (у випадку подання позовної заяви особисто, а не через представника), обмежуючись необхідністю зазначення ім`я (прізвища, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) та реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номеру і серії паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Відтак, зазначення та подання особою інших, ніж визначені в указаних нормах, відомостей і документів, у тому числі з метою перевірки її адміністративної процесуальної дієздатності, процесуальним законом не вимагається.

Щодо необхідності надання уточненої позовної заяви із конкретизацією вимог немайнового характеру чи приведення прохальної частини позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що однією із заявлених позивачем позовних вимог є визнання протиправними дій посадових та службових осіб ГУ ДПС у Київській області під час проведення перевірки ОСОБА_1 та складання акту перевірки №1820/10-36-09-00-10- від 16.02.2021.

Суд першої інстанції з посиланням на приписи п.п. 4, 5 та 9 ч. 5 ст. 160 КАС України щодо змісту позовних вимог, виходив з того, що позивач не конкретизує, дії яких саме посадових та службових осіб відповідача при проведенні перевірки позивача мають бути визнані судом протиправними.

В подальшому, повертаючи позовну заяву, сд прешої інстанції вказав, що шляхом викладу прохальної частини позовної заяви у відповідній редакції, позивачем фактично покладено на суд обов`язок щодо самостійного з`ясування належного відповідача в частині вимог немайнового характеру, його пошуку та пошуку ідентифікуючих ознак, визначення предмета спору і встановлення наявності порушеного права позивача, що суперечить приписам Кодексу адміністративного судочинства України.

З таким висновком колегія суддів не погоджується та вважає останній виявом надмірного формалізму суду, оскільки позивачем в заявленій позовній вимози чітко зазначено, що ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії посадових та службових осіб ГУ ДПС у Київській області під час проведення перевірки ОСОБА_1 та складання акту перевірки №1820/10-36-09-00-10- від 16.02.2021.

Заявлена позовна вимоги є чітко і зрозуміло сформульованою, містить відповідача - ГУ ДПС у Київській області, відповідає приписам адміністративного процесуального законодавства в контексті повноважень адміністративного суду, а позовна заява містить обгрунтування заявленої позовної вимоги, що спростовує висновки суду першої інстанції про необхідність надання уточненої позовної заяви із конкретизацією вимог немайнового характеру чи приведення прохальної частини позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо висновку суду першої інстанції про необхідність надання доказів доплати судового збору за подання до Київського окружного адміністративного суду даного адміністративного позову на суму 908,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено наступні позовні вимоги:

- визнати протиправними дії посадових та службових осіб ГУ ДПС у Київській області під час проведення перевірки ОСОБА_1 та складання акту перевірки №1820/10-36-09-00-10- від 16.02.2021;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області №4277/0901 від 16.03.2021 щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області №4278/0901 від 16.03.2021 щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн.

До позовної заяви позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору в сумі 1816 грн.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху в частині необхідності доплати суми судового збору, виходив з наступного.

Київський окружний адміністративний суд вказав, що із прохальної частини позову вбачається, що позивачем заявлено дві взаємопов`язані вимоги немайнового характеру, в частині визнання протиправними дій уповноважених осіб відповідача щодо проведення перевірки позивача та складання акта за її результатами, а також дві вимоги майнового характеру, щодо скасування винесених відповідачем у відношенні позивача податкових повідомлень-рішень на суму 17000,00 грн. кожне.

Відтак, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання позивачем даного адміністративного позову до суду, становить - 2724,00 грн (908,00 грн х 3).

При цьому, у якості доказів понесення судових витрат, позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію від 15.09.2021 №39 про сплату судового збору на суму 1816,00 грн., а саме, як зазначено позивачем у мотивувальній частині позову, про сплату судового збору за дві вимоги майнового характеру. Таким чином, сума доплати за даним адміністративним позовом становить 908,00 грн., яку позивачеві слід сплатити за офіційними реквізитами Київського окружного адміністративного суду.

Перевіряючи розрахунок суми судового збору, здійснений судом першої інстанції, колегія суддів з останнім не може погодитись з огляду на наступне.

Приписи ч. 3 ст. 161 КАС України визначають, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень на загальну суму 34 000,00 грн, відповідні позовні вимоги є вимогою майнового характеру.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій посадових та службових осіб ГУ ДПС у Київській області під час проведення перевірки ОСОБА_1 та складання акту перевірки №1820/10-36-09-00-10- від 16.02.2021, є позовною вимогою немайного характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2021 приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання відповідної позовної заяви складає 1816,00 грн.:

1) 908 грн. за одну позовну вимогу немайнового характеру (0,4 х 2 270,00 грн.),

2) 908 грн. за позовні вимоги майнового характеру ((17 000,00 грн. + 17 000,00 грн.) х 1 % = 340 грн., що є меншим за 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, сплаті підлягає 908 грн. - сума, що відповідає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Отже, суд першої інстанції невірно розрахував суму судового збору, що підлягала сплаті позивачем, оскільки судом обраховано судовий збір за кожне окреме податкове повідомлення-рішення, в той час як судовий збір за майнові вимоги вираховується від всієї суми (ціни позову) разом.

Щодо відсутності в матеріалах справи належним чином завірених додатків до позову, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, в якості додатків до позову позивачем надано суду першої інстанції для суду копію податкових повідомлень-рішень, які є предметом оскарження, копію розрахунку штрафних санкцій, фотокопію аку перевірки, для суду та відповідача надано витяг з електронного реєстру, витяг з ДРЗДСС та копію довідки Згурівської філії КОЦЗ.

Надані позивачем додатки містили прізвище та ініціали позивача, її підпис та дату засвідчення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутність лише формулювання «згідно з оригіналом» на додатках до позову не може слугувати беззаперечною підставою для повернення позовної заяви. Окрім того, суд не позбавлений можливості в ході подальшого судового розгляду витребувати оригінали відповідних доказів у разі наявності обгрунованого сумніву.

Таким чином, проаналізувавши норми КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що якщо суд першої інстанції ставить під сумнів відповідність поданої копії документа, який доданий до позовної заяви, такий доказ може не братися судом до уваги, натомість, не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви.

Щодо тверджень суду першої інстанції про те, що у своїй заяві, заперечуючи на вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач виявляє неповагу до суду шляхом допущення використання висловлювань про «відсутність у судді здорового глузду», «придуманою суддею без законодавчого обґрунтування» підставою для залишення позову без руху, «спрямовані дії судді в інтересах відповідачів» та щодо «зазіхання з боку судді Панченко Н.Д.» на майно позивача, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

На переконання колегії суддів, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) адміністративного судочинства, а також його завданню. З огляду на це, вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС України.

Такі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.03.2019 року у справі №9901/34/19.

Подання до суду документів, які містять образливі вислови та формулювання щодо очевидної неповаги особи до суду виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання.

Судом враховується, що згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у вже згаданому вище рішенні, ч. 2 ст. 45 КАС України не містить вичерпного переліку обставин, що можуть бути розцінені судом як зловживання процесуальними правами.

Натомість, суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України). А неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2021 року у справі №9901/23/21 звернула увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 45, частині восьмій статті 139, частині першій статті 144, пункті 5 частини першої статті 145, статті 149 КАС України.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників (Аналогічні висновки висловлені Великої Палатою Верховного Суду й у постановах від 13.03.2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14.03.2019 року у справі № 9901/34/19, від 07.11.2019 року у справі № 9901/324/19.). Їхня наявність є достатньою для того, щоби суд відразу застосував наслідки, передбачені ч. 3 ст. 45 КАС України (повернення, залишення без розгляду передбачених § 1 і § 2 глави 1 розділу ІІ КАС України заяв, скарг, клопотань).

В той же час, за правилами ч. 3 ст. 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Колегія суддів наголошує, що приписи вищевикладеної стаття свідчать про те, що у випадку, зокрема, визнання заяви зловживанням процесуальними правами, безпосередньо відповідна заява залишається без розгляду або повертається.

Таким чином, встановивши зловживання процесуальними правами та некоректні висловлювання у певній заяві, наприклад, у заяві на усунення недоліків, суд першої інстанції наділений повноваженнями повернути без розгляду саме цю заяву, що містить відповідні вислови, і лише після належного застосування процесуальних наслідків ч. 3 ст. 45 КАС України та повернення без розгляду заяви позивача на усунення недоліків, яка містить образливі та некоректні висловлювання, судом першої інстанції могло в подальшому бути вирішення про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що судом першої інстанції подана позивачем заява на усунення недоліків позову не визнавалась зловживанням процесуальними правами та не залишалась без розгляду або не поверталась, що свідчить про відсутність правових підстав для повернення позовної заяви в цілому.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Враховуючи, що встановлені судом першої інстанції недоліки позовної заяви не відповідають правильному застосуванню приписів КАС України та свідчать про виявлення судом надмірного формалізму, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій та визнання протиправними і скасування податкових-повідомлень рішень.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року - скасувати та направити справу до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна