Справа № 640/33279/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Київ № 640/33279/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянув в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправною бездіяльності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо: відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2019 року з урахуванням щомісячної додаткової винагороди відповідно до довідки № 44 від 26 травня 2021 року, що була надана військовою частиною НОМЕР_1 ; відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2019 року з урахуванням індексації грошового забезпечення відповідно до довідки № 48 від 10 грудня 2020 року, що була надана військовою частиною НОМЕР_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 серпня 2019 року перерахунок та виплату (з врахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки від 26 травня 2021 року № 44, що була надана військовою частиною НОМЕР_1 , у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з включенням до місяців, з урахуванням яких здійснюється перерахунок пенсії серпня 2017 року, вересня 2017 року, жовтня 2017 року, листопаду 2017 року, грудня 2017 року, січня 2018 року та лютого 2018 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 серпня 2019 року перерахунок та виплату (з врахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія індексації грошового забезпечення відповідно до довідки від 10 грудня 2020 року № 48, що була надана військовою частиною НОМЕР_1 , з включенням до місяців, з урахуванням яких здійснюється перерахунок пенсії серпня 2017 року, вересня 2017 року, жовтня 2017 року, листопаду 2017 року, грудня 2017 року, січня 2018 року та лютого 2018 року; стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації. Вважає, що ці складові входять до грошового забезпечення, та, оскільки з них утримувався єдиний внесок, підлягають включенню для обчислення пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позову та зазначає, що перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців регулюється статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ), якою визначено виключний перелік певних видів складових грошового забезпечення військовослужбовця, на підставі яких проводиться перерахунок пенсії. Вказує, що законодавством встановлений правовий механізм та порядок дій, за дотриманням якого в особи виникає право на відповідний перерахунок, а відтак в разі порушення алгоритму дій, передбачених нормами чинного правового регулювання, не існує жодних правових підстав для перерахунку пенсії позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 15 червня 2019 року № 303 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 серпня 2019 року №182 виключено із списків особового складу частини.

01 серпня 2019 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ.

19 квітня 2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою щодо надання довідки про основні та додаткові види грошового забезпечення за останні 24 місяці перед звільненням та довідки щодо розміру нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

26 травня 2021 року позивач отримав від військової частини НОМЕР_1 довідку про основні та додаткові види грошового забезпечення з серпня 2017 року по липень 2019 року від 26 травня 2021 року № 44, з якої вбачається що позивачу в період з серпня 2017 року по січень 2018 року нараховувалась щомісячна додаткова грошова допомога, на суми якої здійснювалося нарахування (сплата) єдиний соціальний внесок та довідку про щомісячне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року від 10 грудня 2020 року № 48.

26 червня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 26 травня 2021 року № 44 та індексації грошового забезпечення відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10 грудня 2020 року № 48.

Листом від 09 липня 2021 року № 2600-0310-8/111660 відповідачем відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії з мотивів відсутності для цього підстав.

Не погоджуючись з таки діями Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною 3 статті 43 Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, постановах Верховного Суду від 09 червня 2022 року № 686/23674/17

Так, щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», незважаючи на її виплату щомісяця, має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Враховуючи наведене, отримувана позивачем згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 26 травня 2021 року № 44 щомісячна додаткова грошова винагорода з серпня 2017 року по січень 2018 року (в сумі 25958,66 грн.), з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Щодо перерахунку пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі - Закон України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Статтею 6 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII містить відсилочну норму, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII або Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, які, натомість, не врегульовують питання з приводу віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених зі служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який виклав правову позицію з цього приводу у постановах від 03.04.2019р. у справі №638/9697/17, від 27.08.2020р. у справі №431/2279/17, від 16.09.2020р. у справі №612/402/17, від 26 серпня 2021 року у справі № 240/7853/19, від 09 червня 2022 року у справі №822/503/18.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку що отримувана позивачем згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 10 грудня 2020 року №48 індексація має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Вирішуючи питання щодо строку, з якого позивачу необхідно здійснити відповідний перерахунок його пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до пункту 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України від 19 квітня 1994 року №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Отже, з аналізу зазначених положень слідує, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з довідками військової частини НОМЕР_1 від 26 травня 2021 року № 44 про основні та додаткові види грошового забезпечення з серпня 2017 року по липень 2019 року та від 10 грудня 2020 року № 48 про щомісячне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Із вказаною заявою та додатками до неї позивач звернувся 19 квітня 2021 року, а тому суд вважає обґрунтованою дату з якої необхідно провести перерахунок, вказаний позивачем у позовній заяві, а саме, з 19 квітня 2021 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність відмови відповідача у проведенні перерахунку пенсії, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість зазначених дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 19 квітня 2021 року з урахуванням щомісячної додаткової винагороди на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 26 травня 2021 року № 44 та з урахуванням індексації грошового забезпечення на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 10 грудня 2020 року № 48.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 19 квітня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія сум щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 26 травня 2021 року № 44 про основні та додаткові види грошового забезпечення з серпня 2017 року по січень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 19 квітня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення, обчисленої на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 10 грудня 2020 року № 48 про щомісячне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) судовий збір в сумі 1600 (сімсот) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Суддя А.І. Кузьменко