Справа № 400/842/22
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 р. № 400/842/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у скороченному провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001,
про:визнання протиправним та скасування наказу від 20.12.2021 року № 170-о; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.01.2022 року; визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області та Головного управління ДПС у Миколаївській області з вимогами: 1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Миколаївській області №170-о «Про звільнення ОСОБА_1 » від 20.12.2021 року; поновити ОСОБА_1 на роботі (службі) на посаді завідувача сектору правового забезпечення ГУ ДФС у Миколаївській області; стягнути з відповідачів у солідарному порядку середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.01.2022 по дату винесення судового рішення; визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Миколаївській області щодо ненадання пропозицій по працевлаштуванню ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ДПС у Миколаївській області, як правонаступника, запропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби, вільні посади, які існуватимуть на час ухвалення судового рішення.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 20.12.2021 наказом Головного управління ДФС у Миколаївській області її було звільнено з посади завідувача сектором правового забезпечення. Зазначений наказ на її думку є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачами по справі звільнено з посади без дотримання встановленого порядку вивільнення працівника. ГУ ДФС в Миколаївській області реорганізовано шляхом приєднання до ГУ ДПС в Миколаївській області, а таким чином останнє є правонаступником прав та обов`язків реорганізованого ГУ ДФС у Миколаївській області. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної ним в постановах від 12.12.2018 у справі №826/25887/15, від 17.07.2019 у справі №820/2932/16 ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У раз ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

З моменту початку процесу реформування Державної фіскальної служби України, нормативними документами, на підставі яких проводилося реформування, послідовно наголошувалось на реорганізації як Державної фіскальної служби, так і окремих її підрозділів. Можливість припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з реорганізацію державного органу встановлена п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». Проте, позивача було повідомлено про звільнення на підставі п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» - припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з ліквідацією державного органу. Отже, натепер повноваження та функції територіального органу ДПС у Миколаївський області має Головне управління ДПС у Миколаївській області. Враховуючи зазначене відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво від ГУ ДФС у Миколаївській області до Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Оскільки виконання завдань та функцій ліквідованого територіального органу ДФС покладено на новостворений територіальний орган ДПС, мало місце не ліквідація державного органу, а його реорганізація шляхом перетворення. При цьому штатну чисельність працівників у новоствореному територіальному органі ДПС не було зменшено.

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення при звільнення державного службовця на підставі п.1 та п.1-1 ч.1 ст.87, зобов`язаний пропонувати працівнику іншу рівнозначну посаду державної служби або як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Оскільки при звільненні позивача зі служби не вирішувалося питання про можливість залишення його на службі та не запропоновано їй жодної вакантної посади у новоствореній ДПІ, оскаржуваний наказ про звільнення позивача не відповідає таким критеріями, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України обґрунтованість, неупередженість, розсудливість, дотримання принципу рівності перед законом, пропорційність.

Відповідач-2 ГУ ДПС у Миколаївській області надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію аргументував тим, що відповідно до абз.4 п.2 Постанови №1200, Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Тобто, Кабінетом Міністрів України, обмежено обсяги прав і обов`язків, пов`язаних з правонаступництвом, сферами діяльності новоутворених Державної податкової служби та Державної митної служби. Це саме випливає і з обраного Кабінетом Міністрів України способу реорганізації шляхом поділу.

Відповідно до Постанови №1200 всі повноваження Державної фіскальної служби України, розділено на три сфери: реалізація державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску сфера діяльності Державної податкової служби; реалізація державної митної політики сфера діяльності Державної митної служби; реалізація політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску сфера діяльності центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень (Бюро економічної безпеки України).

Територіальні органи Державної податкової служби є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються у відповідних сферах діяльності.

ГУ ДПС у Миколаївській області не є правонаступником ГУ ДФС у Миколаївській області в частині повноважень щодо реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства.

Позивачка працювала на посаді завідувача сектором правового забезпечення ГУ ДФС у Миколаївській області, яке здійснювало свої повноваження та виконувало функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства. Оскільки, ГУ ДПС у Миколаївській області не є правонаступником ГУ ДФС у Миколаївській області в частині повноважень (компетенції) щодо реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушенням під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, обов`язку пропонувати ОСОБА_1 вільні вакансії в ГУ ДПС у Миколаївській області чинним законодавством не передбачено.

Ухвалою від 04.08.2022, суд з власної ініціативи залучив до участі у справі відповідача-3: Державну податкову службу України () та відповідача 4 - Державну фіскальну службу України ().

Відподвідач-1, відповідач-3 та відповідач-4 відзиву на позов не надали.

Ухвали про витребування інформації про середню заробітну плату ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору правового забезпечення, всі відповідача проігнорували.

Суд розглянув справу 06.09.2022 в порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, на підставі наявних в справі матеріалів.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 2006 року працювала в органах державної податкової служби на різних посадах.

З 11.06.2018 ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника управління начальника відділу супроводження судових спорів за позовами органів ДФС юридичного управління.

З грудня 2018 році ДФС України перебувало в стані реорганізації, у зв`язку з передачею її функцій Державної податкової служби України, Державної митної служби України та Бюро економічної безпеки України.

30.08.2019 ОСОБА_1 попереджена про наступне звільнення з посади заступника начальника управління начальника відділу супроводження судових спорів за позовами органів ДФС юридичного управління ГУ ДФС у Миколаївській області.

13.07.2020 ОСОБА_1 призначена на посаду завідувача сектору правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївської області.

26.07.2021 ОСОБА_1 попереджена про наступне звільнення з посади завідувача сектору правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївської області.

20.12.2021 голова комісії з реорганізації ГУ ДФС у Миколаївській області видав наказ №170-о «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до якого позивачку звільнено з 31.12.2021 з посади завідувача сектору правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївської області, на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, у зв`язку з реорганізацією, скороченням чисельності та штату державних службовців Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, відповідно до вимог ст.87 Закону, умовами звільнення державного службовця за п.1 є: 1) наявність скорочення штатів у державному органі; 2) попередження про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів; 3) пропозиція державному службовцю іншої рівнозначної або нижчої посади державної служби.

Щодо дотримання відповідачем перших двох умов у цьому випадку, сумнівів немає.

Але, як відомо з позовної заяви, третя умова звільнення дотримана не була, оскільки ОСОБА_1 не пропонувались інші посади державної служби.

Саме зазначеною обставиною обґрунтована протиправність звільнення позивачки у позовній заяви.

Разом з тим, ст.87 Закону, передбачає виключення з цієї умови, у разі відсутня можливість запропонувати відповідні посади.

Суд вважає за необхідним зауважити, що реорганізація ДФС України проходила з 2018 року, коли її функції були розподілені на три сфери: реалізація державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску сфера діяльності - ДПС України; реалізація державної митної політики сфера діяльності ДМС України; реалізація державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства Бюро економічної безпеки України.

Передача функцій від ДФС України до ДПС України та ДМС України відбулося ще в 2019 році.

Позивачка була призначена на посаду завідувача сектору правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївської області 13.07.2020, в той час, як функції державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску, вже з 12.07.2019 виконувалися ГУ ДПС у Миколаївській області.

Тобто, під час перебування позивачки на посаді завідувача сектору правового забезпечення, Головне управління ДФС у Миколаївської області, не виконувало функцій державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску та реалізація державної митної політики, а виконувало лише функцію реалізація державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства.

Тому, станом на липень та грудень 2021, ГУ ДПС у Миколаївській області не мало ніякого відношення до реорганізації ГУ ДФС у Миколаївській області. ГУ ДПС у Миколаївській області в 2021 році не мало можливості та не було зобов`язано займатися працевлаштуванням робітників ГУ ДФС у Миколаївській області.

В 2021 році ГУ ДФС у Миколаївській області виконувало лише функцію реалізація державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, яку відповідно до законодавства повинна бути передана Бюро економічної безпеки України.

Відповідно до п.п.2 п.10 Розділ VI ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» передбачено ліквідації ДФС України не пізніше 25.11.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 21.07.2021 «Про внесення зміни в додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85» повністю скороченні всі 4604 посади державної служби в Державної фіскальної службі України.

23.03.2021 ДФС України видало наказ №22-РГ «Про вивільнення працівників Державної фіскальної служби», а 26.07.2021 аналогічний наказ видало ГУ ДФС у Миколаївській області.

Тобто, у ДФС України не було можливості запропонувати ОСОБА_1 інші посади державної служби, оскільки вони всі були скорочені постановою КМУ №761 від 21.07.2021.

Оскільки у цьому випадку, відбулося повне скорочення всіх посад у ДФС та ліквідації (припинення) цього органу, інші посади державної служби позивачці не пропонувалися.

Зазначене узгоджується з абзацом 3 ч.3 ст.87 Закону, коли державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади.

Враховуючи викладеного, протиправності дій відповідачів, під час звільнення позивачки не вбачається.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 06.09.2022