Справа № 640/32963/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року м. Київ № 640/32963/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
пропро визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати подання про повернення ОСОБА_1 18 900,00 грн. помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією №593/з1 від 13.07.2021.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на закони України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998, та зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно відмолено їй у повернені помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією №593/з1 від 13.07.2021, адже житло нею придбано вперше. Також позивач вказує, що Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 суперечить вимогам Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» та містить норми, які суттєво звужують права та охоронювані законом інтереси позивача.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній посилається на Конституцію України, Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», Закон України «Про нотаріат», Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №78 та Постанову Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866, що набрала чинності 26.09.2020 та вказує, що позивач не скористалась правом, яке дозволяє звільнення від сплати відповідного збору при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна, а також при зверненні до ГУ ПФУ в м. Києві не надало повного пакету документу, у відповідності до вимог порядку.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Позивач під час укладання договору купівлі-продажу квартири від 13.07.2021, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою П.С., зареєстрований в реєстрі за №2221, сплатила збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості у сумі 18 900,00 грн. згідно із квитанцією №593/з1 від 13.07.2021.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

14.09.2021 позивач звернулась до відповідача із завою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, за наслідком розгляду якої листом від 21.09.2021 №2600-0603-8/150691 ГУФУ у м. Києві повідомило заявника про те, що ним до звернення подано не повний пакет документів, а тому підстави для складання подання на повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна відсутні.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400/97).

Законом України від 15.07.1999 № 967-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності 19.08.1999, статтю 1 Закону № 400/97, що визначає перелік платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, доповнено пунктом 9 такого змісту:

« 9) підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення першої групи основних фондів згідно із Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств»;

Отже, відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є в тому числі фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, - за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. В статті 2 Закону № 400/97 зазначено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі Порядок №1740).

При цьому, згідно із пунктом 1 Порядку №1740 він регулює питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

26.09.2020 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», відповідно до якої затверджено такі зміни, що вносяться до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій:

1. Пункт 15-2 доповнити підпунктами в і г такого змісту:

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов..

2. Пункт 15-3 доповнити абзацом такого змісту:

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах в і г пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, починаючи з 26.09.2020 в рамках Порядку №1740 держава створила дієвий механізм, за умови дотримання котрого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. Для цього фізична особа подає нотаріусу:

- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);

- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло,

- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу 4 пункту 15-3 Порядку №1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши територіальному органу ПФУ визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У цьому випадку саме фізична особа повинна довести, що помилилася, коли зайво сплачувала збір, а не перекладати тягар доказування своєї помилки на державу, котра створила цілком доступний та дієвий механізм доказування цієї обставини.

Суд зазначає, що внесені Постановою № 866 зміни до Порядку № 1740 не позбавляють відповідача від обов`язку щодо вчинення дій стосовно повернення суб`єктам безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у разі наявності документів, передбачених підпунктом в) пункту 15-3 Порядку №1740.

Тобто, у разі якщо особа не скористалась своїм правом під час посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості, вона необмежена в реалізації такого права шляхом подання відповідної заяви та пакету документів до органу пенсійного фонду, за наслідком розгляду яких суб`єкт владних повноважень приймає рішення про наявність або відсутність правових підстав для повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Варто акцентувати увагу, що чинним законодавством реалізація права особи на повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна пов`язане виключно із наданням особою певного пакету документів, як під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу так і в подальшому, у разі не подання останнього нотаріусу, при зверненні до органів пенсійного фонду.

Отже, реалізація наведеного права вимагає активних дій безпосередньо від особи, яка помилково сплатила відповідний збір, а сам факт подачі заяви до органів пенсійного фонду без долучення документів передбачених підпунктом в) пункту 15-3 Порядку №1740 не вказує, що таке право однозначно має бути реалізовано суб`єктом владних повноважень.

Суд наголошує, що Порядок №1740 регулює питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема сплати такого збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Станом на час вирішення спору по суті норми Порядку №1740, з урахуванням внесених в нього змін Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 нечинними/протиправними судовому порядку не визнавалась.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що положення Порядку №1740 є чинними та такими, що підлягають застосуванню в межах спірних правовідносин та повинні враховуватися, як особою, що подає заяву про повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, так і суб`єктом владних повноважень при розгляді відповідної заяви від платника збору щодо його повернення.

Твердження позивача про те, що Порядок №1740 суперечить вимогам Закону №400/97 з огляду на встановлення обтяжуючих підстав для звільнення від сплати пенсійного збору суд відхиляє, оскільки Законом №400/97 врегульовано питання хто є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та визначено виняток із таких платників - це особи, які придбали житло вперше. У той же час, Порядок №1740 регулює питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі визначає порядок підтвердження обставин придбання особою житла вперше та дії, які особа має вчинити на підтвердження наведеного.

Варто відмітити, що жодних колізій між Законом №400/97 та Порядком №1740 відсутні, оскільки як вже було вказано вище Законом №400/97 закріплено право особи на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у випадку придбання житла вперше, а Порядком №1740 визначено якими документами підтверджується факт придбання особою житла вперше.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача в цій частині не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог.

У той же час, як свідчать матеріали справи, останні не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження подання позивачем до ГУ ПФУ у м. Києві пакету документу у відповідності до підпункту в) пункту 15-3 Порядку №1740. Даний пакет документів не поданий і до суду.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає відсутніми підстави для зобов`язання відповідача сформувати подання про повернення ОСОБА_1 18 900,00 грн. помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією №593/з1 від 13.07.2021

Додатково суд акцентує увагу, що підстави та мотиви, у тому числі посилання на судову практику, яка наведена у позовній заяві, не можуть бути взяті до уваги судом як підстави для задоволення позовних вимог, адже останні стосуються норм права, які станом на час укладання позивачем договору купівлі-продажу не діяли та/або в них були внесенні зміни, про які судом наведено вище.

Окремо суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна із наданням повного пакету документів у відповідності до вимог Порядку №1740.

Оскільки адміністративний позов до задоволення не підлягає, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева