Справа № 554/4615/22
Суддя: Поліщук Т. В.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 09.09.2022 Справа № 554/4615/22
Номер провадження 2-а/554/94/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2022 Октябрський районний суду м. Полтави у складі:

головуючого - судді Поліщук Т.В.,

при секретарі Сальної Н.О.,

представника відповідача Срібної Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення за № 12 від 31.05.2022 Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни,-

В С Т А Н О В И В:

16.06.2022 громадянин Грузії ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення № 12 від 31.05.2022 Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.05.2022 головним спеціалістом відділу організації, реадмісії та видворення УДМС у Полтавській області Орисенко В. було винесено рішення, яке затверджене заступником начальника УДМС у Полтавській області Якименко М., про примусове повернення, громадянина Грузії ОСОБА_1 , до країни походження або третьої країни, яким зобов`язано його покинути територію України у термін до 30.06.2022. Вказане рішення вважає протиправними і такими, що підлягає скасуванню. Також зазначив, що знаходиться в Україні з 07.2021 та по даний час, за період його перебування в Україні ним не вчинялось ні правопорушень, ні злочинів, має намір одружитись з ОСОБА_2 , яка має власне житло в с. Стасі і її батько не заперечує щодо його проживання в його будинку, та відповідно отримати посвідку на тимчасове проживання в Україні.На даний час він проходить випробувальний термін у працевлаштуванні на роботу у фірму « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в Полтавському районі.Та перебуває , як доброволець в рядах територіальної оборони.
У відзиві на позовну заяву представник Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначала, що за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні чинним законодавством передбачається адміністративна відповідальність. 23.05.2022 на території м. Полтави під час реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції УДМС було виявлено, що громадянин Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порушення вимог частини 3 статті 3, частини 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не додержується правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.31.05.2022 року громадянин Грузії ОСОБА_3 перебуває в Україні понад дозволені 90 днів протягом 180 днів. В порушення вимог пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 15.02.2012 року № 150, після закінчення 90-денного строку перебування протягом 180 днів громадянин Грузії ОСОБА_3 , за межі нашої держави не виїхав, таким чином нелегально перебуває на території України із 26.10.2021.
По питанню продовження строку перебування та оформлення документі в на право проживання на території України громадянин ОСОБА_3 до компетентних органів не звертався.За порушення правил перебування в Україні відносно вказаного громадянина 23.05.2022 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ № 001734 за ознаками ч. 1 ст. 203 КУпАП тa 23.05.2022 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МПТ № 001730 у вигляді штрафу в розмірі 2040 гри. Штраф позивачем сплачено.З метою забезпечення виконання положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» УДМС 31.05.2022 було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано йогопокинути територію України у термін до 30.06.2022 року.
09.09.2022 надійшла письмова заява позивача про те, що він прохає розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити з підстав викладених в позові. Також зазначив, що 08.09.2022 угода №22 від 09.06.2022 про надання йому правової допомоги адвокатом Чолан М.В. розірвана за взаємною згодою сторін.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в підстав наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією паспорта позивача, терміном дії з 15.12.2017 строком дії до 15.12.2027(а.с.7).

З протоколу про адміністративне правопорушення ПР МПТ 001734 від 23.05.2022 вбачається, що 23.05.2022 о 15.50 год. за адресою АДРЕСА_1 було виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянина Грузії ОСОБА_3 , який в?їхавши на територію України 29.07.2021, проживає без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: с.Стасі (а.с.39).

Постановою заступника начальника УДМС України в Полтавській області серії ПР МПТ 001734 від 23.05.2022 на громадянина Грузії ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн. в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 40).

Штраф позивачем сплачено 30.05.2022 у розмірі 2040 грн. в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 11).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, в розумінні частини першої статті 203 КУпАП, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні підлягає: у проживанні без документів на право проживання в Україні; у проживанні за недійсними документами; у проживанні за документами, термін дії яких закінчився; у працевлаштуванні без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України; у недодержанні встановленого порядку пересування і зміни місця проживання; в ухиленні від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування; у неприбутті без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк; у порушенні правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом складеної відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення, суть інкримінованого йому адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП, полягає у проживанні без документів на право проживання в Україні.
Постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, копії паспорту ОСОБА_3 , витягу ЦП«Аркан», його особистих пояснень та довідки з військової частини.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, прибув в Україну 29.07.2021, термін його перебування закінчився 26.10.2021.
На час прийняття оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, документів на право проживання в Україні позивач не мав, жодних належних та достовірних доказів того, що йому було надано відповідний статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту матеріали справи не містять, а отже відповідачем правомірно притягнуто позивача.
Крім того, матеріали справи свідчать проте, що 31.05.2022 головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Полтавській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов?язано його покинути територію України у термін до 30.06.2022. (а.с. 37).
Вказане рішення вручено громадянину Грузії ОСОБА_1 в день його винесення, що підтверджено відповідним особистим підписом останнього. Позивачу було роз`яснено право скористатися допомогою перекладача, але останній зазначив, що таких послуг не погребує, про що свідчить його підпис в оскаржуваних рішеннях (а.с. 38).
У ході опитування ОСОБА_1 , надав пояснення, що прибув в Україну 29.07.2021 у приватних справах з метою створення сім?ї. Надалі вступив в територіальну оборону та в подалі підписав контракт добровольця Стасівського старостату. Потім отримав довідку, що зарахований до військової частини НОМЕР_1 . Свої дії пояснив, що має бажання захищати Україну та отримати документи на постійне місце проживання. (а.с.41).
В підготовчому судовому засіданні позивачем був наданий контракт добровольця територіальної оборони відносно ОСОБА_3 , від 28.04.2022, який набрав чинності 01.05.2022. (а.с.72-73).
Начальником УДМС України у Полтавській області, був надісланий лист з наданням інформації відносно ОСОБА_3 до начальника Управління СБУ в Полтавській області. Згідно відповіді від 26.05.2022 заступника начальника управління СБУ в Полтавській області, повідомлено, що громадянин Грузії Чіковані ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перебуває в списках Добровільного формування Стасівського старостату Диканської ОТГ№1 на даний час. Але зазначив, що ОСОБА_1 перебував на обліку Добровільному формуванні Стасівського старостату Диканської ОТГ№1 з 28.04.2022 по 25.05.2022.
Враховуючи вище викладене, надані до суду позивачем докази не доведені та спростовані.
Судом встановлено, що після закінчення терміну перебування ОСОБА_3 з країни не виїхав. По питанню продовження строку перебування в Україні до компетентних органів не звертався. Зобов?язався виїхати за межі країни у встановлений строк згідно розписки. По питанню набуття статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не звертався.
Вирішуючи питання щодо правомірності зазначеного рішення суд виходить з такого.
Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства ... У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.
Встановлена частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну дійсно свідчить про наявність у органу Державної міграційної служби таких дискреційних повноважень. Тобто, суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, та за наявності на те передбачених Законом підстав вибирати один із кількох варіантів можливих рішень, а саме встановити заборону на в`їзд, або не встановлювати таку заборону.
Як встановлено судом, приймаючи оскаржуване рішення від 31.05.2022 № 12 відповідачем в описовій частині наведені встановлені обставини допущення порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, здійснене фіксування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.
Суд приходить до висновку, що зазначене рішення прийняте на підставі та в межах повноважень, наданих посадовій особі, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю порушень законодавства України щодо перебування іноземців на території України.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Посилання позивача на ту обставину, до відповідач, приймаючи відповідне рішення, не зазначив правові підстави, передбачені ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, не приймається судом до уваги.
Зазначена норма Закону міститься в розділі II. Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» що регулює «В`їзд в Україну і виїзд з України».
Зазначений Розділ Закону не розповсюджується на норми щодо відповідальності іноземців, яка врегульована іншим Розділом III. «Відповідальність іноземців та осіб без громадянства» зазначеного Закону.
Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини адміністративного позову ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження в суді, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 72-77, 79, 243, 246, 288, 289,293, 371 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення за № 12 від 31.05.2022 Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави в десятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.09.2022.

Суддя Т.В.Поліщук