Справа № 580/3148/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року справа № 580/3148/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в частині відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, у відповідності до статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, у відповідності до статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що він перебуває на обліку як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, а отже має право на отримання одноразової грошової допомоги до 05 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Водночас, всупереч рішенню Конституційного Суду України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, відповідач протиправно не виплатив грошову допомогу у повному розмірі.

Ухвалою суду від 26.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечив, подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що відповідач не допустив порушень вимог закону, оскільки керувався чинною постановою КМУ від 07.05.2022 №540, ч. 7 ст. 20 та абз. 3 підп. 2 п. 22 розділуVІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ. Просив урахувати, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. На органи пенсійного фонду України покладено лише обов`язок щодо перерахування сум грошової допомоги. Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Бюджетне фінансування для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі, заявленому у позовній заяві, відповідачу не передбачено, з огляду на що не має правових підстав для подання заявки щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в іншому розмірі. Також заперечує щодо необхідності встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Ухвалою суду від 25.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача та залучення до участі у справі співвідповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 , тому звернувся із заявою до відповідача, в якій просив нарахувати та здійснити виплату недоплаченої грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідач листом повідомив позивача, що у 2022 році виплата зазначеної допомоги здійснювалась згідно з Порядком використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати ще річної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань. Постановою №540 визначено, що виплата щорічної разової грошової допомоги у 2022 році здійснюється органами Пенсійного фонду України особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 року шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій. Згідно з Порядком щорічну разову допомогу особам з інвалідністю 2 групи внаслідок війни встановлено в розмірі 3906,00 грн. Саме в такому розмірі в червні 2022 року позивачу, як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня. Згідно зі статтею 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Отже, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня виплачено позивачу відповідно до норм чинного законодавства.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2022 року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни, як особливої окремої категорії громадян, врегульовані приписами Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-ХІІ від 22.10.1993 (далі Закон №3551-ХІІ).

Зважаючи на статус позивача суд урахував, що пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені ст.13 Закону №3551-ХІІ. Її редакція змінювалася на підставі відповідних законів.

Зокрема, згідно із Законом №367-XIV від 25.12.98 її доповнено частиною четвертою: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком, II групи - вісім мінімальних пенсій за віком, III групи - сім мінімальних пенсій за віком.».

Підпунктом 2 б пункту 20 Розділу II ВНЕСЕННЯ ЗМІН ДО ДЕЯКИХ ЗАКОНОДАВЧИХ АКТІВ УКРАЇНИ Закону України від 28.12.2007 №107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесені зміни шляхом викладення у редакції: Щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
22.05.2008 Конституційний Суд виніс Рішення №10-рп/2008 у справі №1-28/2008, яким надав оцінку конституційності окремих норм вказаного Закону.

Зокрема, визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Окрім іншого зауважив, що це Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Тобто, зі вказаної дати ст.13 Закону №3551-ХІІ продовжує діяти в редакції Закону №367-XIV від 25.12.98.

27 лютого 2020 року Конституційний Суд виніс Рішення № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18), яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Крім того вирішив, що окреме положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан. Його дія продовжена у подальшому Указами: від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022. №2119-IX, від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-IX.

Згідно зі ст.1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VІІІ (далі - Закон №389-V111) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частина 2 ст.20 Закону №389 передбачає, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені ч.2 ст.64 Конституції України.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції (частина друга).

Водночас правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються статтею 46 Конституції України, яка не передбачена частиною другою статті 64 Конституції України.

Отже, на час дії воєнного стану соціальні права громадян можуть бути обмежені. Проте, враховуючи, що змін у ст.13 Закону №3551-ХІІ та інші її норми не внесені, дію не зупинено, обмеження права на одноразову грошову допомогу до 05травня шляхом зменшення встановленого законом її розміру виданням постанови не узгоджується з вимогами абзацу другого ст.113 Конституції України, якою визначено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

На дату виникнення спору та судового розгляду справи дію воєнного стану не припинено.

Кабінет Міністрів України на виконання абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України виніс постанову від 07.05.2022 №540 (далі Постанова №540) Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, якою затвердив Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі Порядок).

Пунктом 2 Постанови №540 установив:

1) виплату щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань здійснювати у 2022 році у розмірах не менше, ніж у 2021 році;

2) виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється:

органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій;

структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - особам, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом перерахування коштів на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби, а особам, які не є військовослужбовцями, поліцейськими, особами начальницького та рядового складу, - на поточні рахунки таких осіб в уповноважених банках

Усталена судова практика адміністративних судів щодо такої категорії спорів щодо допомоги за 2020 та 2021 рік не користь позивачів щодо необхідності застосування розміру, визначеного ст.13 Закону №3551-ХІІ у редакції Закону №367-XIV від 25.12.98. Змін вказана норм у 2022 році не зазнала.

Відповідно до п.3 Порядку розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є:

1) щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., - Пенсійний фонд України;

2) щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р.:

структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення);

структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцеві органи соціального захисту населення), центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Положеннями пункту 5 Порядку визначено, що бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються:

Пенсійному фонду України - відповідно до поданої ним заявки щодо сум грошової допомоги, що включені у відомості (списки) на виплату пенсій за червень 2022 р., на підставі інформації, що обробляється в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах), та витрат на оплату послуг, пов`язаних із виплатою та доставкою грошової допомоги, що проводиться організацією, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання;

регіональним органам соціального захисту населення - відповідно до поданої ними інформації щодо сум грошової допомоги, сформованої на підставі інформації місцевих органів соціального захисту населення та центрів по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, для проведення виплат особам, зазначеним у абзаці першому підпункту 2 пункту 3 цього Порядку, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Кошти для виплати грошової допомоги та оплати послуг, пов`язаних із виплатою та доставкою грошової допомоги територіальними органами Пенсійного фонду України, перераховуються Мінсоцполітики на окремий рахунок Пенсійного фонду України, відкритий в АТ Ощадбанк.

Виплата грошової допомоги здійснюється у розмірах згідно з додатком. Ним передбачено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня;

учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491 гривня;

особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 4421 гривня;

членам сімей загиблих і дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, а також членам сімей загиблих (померлих) захисників і захисниць України - 966 гривень;

учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 612 гривень.

Отже, розмір разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни визначений Постановою №540 не відповідає розмірам, установленим ст.13 Закону №3551-ХІІ у редакції Закону №367-XIV від 25.12.98.

Відповідно до ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) уразі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Тому для спірних правовідносин застосуванню підлягають норми ЗУ №3551-XII, який має вищу юридичну силу. Отже, позивач має право на одержання разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Посилання відповідача на обмеженість владних повноважень у виплаті спірної допомоги спростовуються вказаними вище положеннями пункту 5 Порядку.

Отже, у заявлених спірних правовідносинах відповідач допустив бездіяльність щодо вірного нарахування та виплати позивачу розміру спірної допомоги. Відмова, що викладена в листі відповідача, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень, безпосередньо заявлене право позивача не порушує. Тому суд дійшов висновку, що належним способом судового захисту та відновлення заявленого порушеного права є визнання протиправною вказаної бездіяльності та зобов`язання нарахувати й виплатити йому, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до вказаної редакції ст.13 №3551-XII з урахуванням вже виплаченої суми. В іншій частині позовні вимоги не обґрунтовані.

Щодо клопотання позивача встановити судовий контроль за виконанням відповідачем судового рішення, зобов`язавши у встановлений судом строк подати звіт про його виконання.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язати надати сторону звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не обов`язок. Вимога щодо подачі звіту про виконання судового рішення слугує стимулюючим засобом для його виконання.

Матеріали судової справи не містять жодного доказу того, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення. Суд також враховує запроваджений воєнний стан в Україні. Тому відсутні обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідача подати суду такий звіт.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими що належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум допомоги, у порядку встановленому ст. 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО