Справа № 140/9163/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/9163/21 пров. № А/857/9064/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року, головуючий суддя Костюкевич С.Ф., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом Волинського державного лісогосподарського об`єднання «Волиньліс» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2022 року позивач ВДЛО «Волиньліс» звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Волинській області, ДПС України, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.05.2021 року № та №.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що винесені без врахування фактичних обставин справні з порушенням норм податкового законодавства.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області № та № від 20.05.2021 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за період з 01.01.2018 року по 31.03.2021 року ВДЛО «Волиньліс» не декларувало частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями. Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до податкового органу не подавався. Перевіркою правильності визначення, повноти нарахування частини чистого прибутку за період з 01.01.2018 року по 31.03.2021 року встановлено заниження всього в сумі 30 832,00 грн., в т.ч за 2020 рік в сумі 30 832,00 грн внаслідок порушень, описаних в розділі 3.1.1.1 розділу III акта перевірки. Відтак відповідачем правомірно прийнято оскаржені податкові повідомлення рішення.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.03.1992 року внесено відомості щодо Волинське ДЛО «Волиньліс», видами діяльності якого є КВЕД: 74.15 управління підприємствами (основний); 01.50. мисливство, ловля та розведення дичини; 02.02. надання послуг у лісовому господарстві; 51.53. оптова торгівля деревиною; 63.21. функціонування інфраструктури автомобільного та міського транспорту; 63.30. послуги з організації подорожувань.

Згідно з п. 75.1. п.п. 78.1.7, п. 78.1, ст. 78 Податкового кодексу України та у зв`язку з порушенням провадження у справі про банкрутство, на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 31.03.2021 року №1046 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Волинського ДЛО «Волиньліс», від 29.03.2021 року №1026 ГУ ДПС у Волинській області «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки Волинське ДЛО «Волиньліс» проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 року по 31.03.2021 року.

За результатами зазначеної перевірки встановлено порушення:

- п.44.2 ст.44; п.п.14.1.11. п.14.1 ст.14; П.ПІ34.1.1. ПІ34.1 ст134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на прибуток, на загальну суму 8 460,00 грн, у тому числі за 2020 рік на загальну суму 8 460,00 грн;

- не подано декларації з податку на прибуток підприємства та фінансову звітність за 2020 рік чим порушено пп.137.5в п.137.5 ст.137, п.46.1, 46.2 ст.46, п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України;

- ст. 111 Закону України 21.09.2006 року №185-V «Про управління об`єктами державної власності» із змінами та доповненнями, п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №138, встановлено заниження відрахування частини чистого прибутку на загальну суму 30 832,00 грн., в т. ч. за рік в сумі 30 832,00 грн.

- п.111.3 ст.111 Закону України 21.09.2006 №185-V «Про управління об`єктами державної власності» із змінами та доповненнями, п.З Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, встановлено неподання розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2020 рік.

Волинським ДЛО «Волиньліс» надано письмові пояснення від 07.04.2021 року, де позивач зазначив, що за період з 01.01.2018 року по 31.03.2021 року звітність не подавалася у зв`язку з відсутністю господарської діяльності, показники фінансової звітності, а саме Балансу (Звіту про фінансовий стан) від 31.12.2012 року та станом на 01.04.2021 року залишилися без змін, підтверджуючих документів нема можливості надати через їх відсутність в керівника ліквідаційної комісії.

16.04.2021 року ГУ ДПС у Волинській області складено Акт № 3431/07-04/00994271 («Акт перевірки»), на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 20.05.2021 року № та від 20.05.2021 року №.

29.04.2021 року на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 16.04.2021 подано заперечення, в ході розгляду якого вирішено висновок результатів перевірки залишити без змін та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54. пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пп.20.1.18, п.20.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 8 600 грн., а суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) державних або комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань на 30 832,00 грн.

01.06.2021 року Волинським ДЛО «Волиньліс» подано скаргу на вищевказані ППР, однак рішенням про результати розгляду скарги від 21.07.2021 року оскаржені ППР залишені без змін. Дане рішення позивачем отримано 26.07.2021 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи висновки акта перевірки, після закінчення трирічного строку позовної давності, в межах 1095 днів після цього податковий орган мав би нарахувати грошові зобов`язання, однак оскаржувані ППР були винесені лише у 2021 році. Таким чином дані податкові зобов`язання були нараховані поза межами строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно із п. 14.1 ст. 14. ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з| порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не визначена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 44.2 статті, 44 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно із статтею 134 ПК України, згідно якої оподатковується прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПКУ (підприємства] у яких річний дохід від будь-якої діяльності за останній річний звітний період не перевищує двадцяти мільйонів гривень мають право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 визначено, що доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності викладені у Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку в державному секторі 128 «Зобов`язання», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2010 №1629 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20.01.2011 за №93/18831 (далі - НП(С)БО №128).

Відповідно до вимог пункту 1 розділу II НП(С)БО №128, якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Згідно із п.п. 101.2.3. п. 101.2 ст. 101 ПК України податковий борг щодо якого минув строк давності, встановлений Податковим кодексом України, набуває статус безнадійного податкового боргу.

Пунктом 101.1 статті 101 ПК України встановлено, що безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягають списанню.

Підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14. ПК України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102. ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.|

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має правдо визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України (у редакції чинній на момент проведення перевірки) визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

У відповідності до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до положень Порядку № 577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення спасання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу II Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та провадиться автоматично, без участі платника податків.

Податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності тривалістю 1095 днів з дня виникнення податкового боргу, вважається безнадійним у розумінні підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, та, відповідно, підлягає списанню, яке здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу

З матеріалів справи слідує, що в акті перевірки ГУ ДПС у Волинській області від 16.04.2021 року № 3431/07-04/00994271 вказано, що згідно з пп. 14.1.11. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість (зокрема) за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності (1095 днів).

Таким чином, вірним є висновок суду попередньої інстанції про те, що термін позовної давності, щодо сум вищезазначених грошового зобов`язання з податку на прибуток та грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) державних або комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань закінчився. Однак, в акті перевірки не вказано, коли саме минув строк позовної давності.

В Акті перевірки вказано, що показники фінансової звітності залишаються без змін з 31.12.2012 року по 01.04.2021 року, оскільки господарська діяльність ВДЛО «Волиньліс» не здійснюється.

З огляду на наведене, після закінчення трирічного строку позовної давності, в межах 1095 днів після цього податковий орган мав би нарахувати грошові зобов`язання, однак оскаржувані ППР були винесені лише у 2021 році, через що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Такого висновку також дійшов Верховний суд у своїй постанові від 12.03.2019 року у справі №806/1770/16 в якій зазначив, що нарахування відповідачем податковим повідомленням - рішенням від 13 червня 2016 року штрафних санкцій за порушення допущені у січні - квітні 2013 року здійснено без дотримання строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме, з порушенням 1095-денного строку як граничного терміну сплати вказаного податку до бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі №140/9163/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький