Справа № 401/615/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 401/615/17

адміністративне провадження № К/990/23022/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області, Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича, Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Світловодської міської ради, Світловодського міського голови Козярчука В. В., Виконавчого комітету Світловодської міської ради, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 26 січня 2017 року №690 «Про втрату чинності рішення Світловодської міської ради від 14 січня 2016 року №90 «Про затвердження заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з питань ЖКГ, архітектури і будівництва ОСОБА_1 »; визнати протиправним та скасувати розпорядження Світловодського міського голови від 01 лютого 2017 року № 35-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити її на посаді заступника Світловодського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з питань ЖКГ, архітектури і будівництва; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 10000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 липня 2017 року в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині та визнано протиправним і скасовано рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 26 січня 2017 року №690 «Про втрату чинності рішення Світловодської міської ради від 14 січня 2016 року № 90 «Про затвердження заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з питань ЖКГ, архітектури і будівництва ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та виключено з розпорядження Світловодського міського голови Козярчука В. В. від 01 лютого 2017 року № 35-к «Про звільнення ОСОБА_1 » посилання на рішення Світловодської міської ради від 26 січня 2017 року № 690 «Про втрату чинності рішення Світловодської міської ради від 14 січня 2016 року №90 «Про затвердження заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з питань ЖКГ, архітектури і будівництва ОСОБА_1 ». В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 26 січня 2017 року №690 «Про втрату чинності рішення Світловодської міської ради від 14 січня 2016 року №90 «Про затвердження заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з питань ЖКГ, архітектури і будівництва ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано розпорядження Світловодського міського голови № 35-к від 01 лютого 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». В іншій частині позову відмовлено.

22 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року. Заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права просить скасувати оскаржене судове рішення та задовольнити позов.

Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення заступника міського голови із займаної посади.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 послалася на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак норми, що потребує такого висновку заявником не указано.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

За приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Аналізуючи зміст касаційної скарги, Судом установлено, що заявник лише указала про відсутність висновку Верховного Суду, проте не конкретизувала норми права, яку неправильно застосовано судами і не виклала ці аргументи у взаємозв`язку із обставинами справи та виключними підставами, передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України. Підстав необхідності формування такого висновку також не наведено, як і не зазначено який вплив висновок Верховного Суду буде мати для вирішення спору по суті.

Так, аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, з посиланням на недотримання відповідачами процедури її звільнення з органів місцевого самоврядування та наведення нормативно-правових актів, що стосуються призначень на такі посади, з подальшим їхнім тлумаченням. Представник заявника зазначає про нез`ясування усіх обставин судом апеляційної інстанції, не конкретизуючи яких саме та наводить мотиви, що свідчать про переоцінку доказів у справі, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Суд указує, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Отже, у скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області, Світловодського міського голови Козярчука Валентина Валентиновича, Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко