Справа № 640/2697/22
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Київ № 640/2697/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Дмітрієвій В.В., за участі представника позивача Огієнко О.Ф., відповідача Юхименка Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни (вул.Ю.Поправки 6 оф.17,Київ 94,02094) про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просив суд :

"Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30 листопада 2021 року та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни від 30 листопада 2021 року про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , витрат виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні №61666724."

Позовні вимоги мотивовано тим, що фактичного стягнення коштів з позивача відповідачем не здійснено, жодних доказів здійснення авансового внеску стягувачем не надано, що, на думку позивача унеможливлює стягнення витрат виконавчого провадження.

При цьому представник позивача не заперечує наявності доказів здійснення певних витрат відповідачем та наявності причинно - наслідкового зв`язку між виконавчим провадженням №61666724 та витратами відповідача.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що витрати виконавчого провадження підтверджуються документально, стягнення винагороди приватного виконавця не поставлено у залежність від виконання рішення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року було частково задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження, на примусове виконання вказаного рішення суду, 28 січня 2015 року було видано виконавчий лист, який було передано на виконання та перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни (виконавче провадження ВП № 61666724).

27 березня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61666724 та постанови про арешт майна та коштів боржника.

30 листопада 2021 року приватним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема на підставі заяви стягувача.

В цей же ж день, 30 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. було винесено постанову про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , витрат виконавчого провадження.

Не погоджуючись з правомірністю винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження позивач звернувся до суду.

Розглянувши позовні вимоги, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами частини 3 статті 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до частини 4 статті 42 Закону № 1404-VІІІ, на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016р. № 643 "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця".

Відповідно до п.19 Порядку, виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

У даній справі не є спірним питання документального фіксування здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилання доказів їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Суд вважає, що приватний виконавець, зазначивши у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження види та суми витрат виконавчого провадження, виконала вимоги закону щодо форми і змісту відповідної постанови.

Водночас, відповідно до пункту 7 розділу ІІ Наказу № 2830/5, саме приватний виконавець розмір таких витрат має визначати на підставі документів про закупівлю товарів та (або) послуг, тобто розмір понесених приватним виконавцем витрат виконавчого провадження має бути підтверджений відповідними документами про придбання товарів або послуг.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", до видів витрат виконавчого провадження, відносяться:

- виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари;

- пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку;

- послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

- послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

- проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

- послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці;

- банківські послуги при операціях з іноземною валютою;

- сплата судового збору;

- плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

- інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

З огляду на викладене судом вбачається обґрунтованим визначення відповідачем витрат виконавчого провадження, зазначене в оскаржуваній постанові.

Понесення таких витрат суд вважає пов`язаним з виконавчим провадженням, а докази здійснення таких витрат наявні в матеріалах справи.

При цьому, позивачем не було подано заперечення щодо здійснення відповідачем таких витрат, їх контррозрахунку, зауважень щодо наданих відповідачем розрахункових та касових документів та документів бухгалтерського обліку.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С.К. Каракашьян