Справа № 640/12200/22
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року м. Київ № 640/12200/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши адміністративну справу
за позовом:ОСОБА_1
до: третя особа: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Офіс Генерального прокурора,
про:визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДР: 00015622), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича «Про закінчення виконавчого провадження» ВП № 64707355 від 21.07.2022.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі та зобов`язати вчинити дії, а саме: допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича від 03.03.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64707355 щодо поновлення на вказаній посаді. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича «Про закінчення виконавчого провадження» від 19.04.2021 закінчено виконавче провадження ВП № 64707355.

Зазначає, що відповідно до вказаної постанови від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження листом Офісу генерального прокурора повідомлено відділ про виконання рішення суду, до якого долучено наказ від 13.04.2021 № 347ц про поновлення ОСОБА_1 на роботі. Відповідний запис внесено до трудової книжки стягувана. Відповідно до вимог частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувана на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувана, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2021 у справі №640/11760/21, що залишено в силі згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі № 640/11760/21 (адміністративне провадження № К/9901/29987/21) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №640/11760/21, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження №64707355. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.05.2021 у справі № 640/11760/21 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора. Судом встановлено, що «Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді не виконано, оскільки наведеним рішенням позивач підлягає поновленню на посаді саме в Офісі Генерального прокурора, а не на посаді у Генеральній прокуратурі України, що зроблено наказом Офісу Генерального прокурора від 13.04.2021 №347ц, суд дійшов до висновку про протиправність та необхідність скасування оскаржуваної постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження № 64707355, у зв`язку з відсутністю фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що встановлено під час судового розгляду даної справи».

Зазначає, що виконавче провадження № 64707355 відновлено згідно постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення виконавчого провадження від 23.08.2021.

Однак, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича «Про закінчення виконавчого провадження» від 21.07.2022 закінчено виконавче провадження ВП № 64707355 на підставі того, що листом Офісу Генерального прокурора від 09.06.2022 № 07/1/1-397вих-22 повідомлено відділ про виконання рішення суду.

Разом з тим, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки така постанова прийнята всупереч Конституції та законів України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, не добросовісно, не розсудливо, без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Як зауважує позивач, за змістом листа Офісу Генерального прокурора від 09.06.2022 № 07/1/1-397вих-22, на підставі якого закінчено виконавче провадження, Офіс Генерального прокурора вважає, що нібито виконав рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 та знову посилається на наказ Генерального прокурора від 13.04.2021 № 347ц.

Проте, у рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.06.2021 у справі № 640/11760/21 надано вичерпну правову оцінку наказу Генерального прокурора від 13.04.2021 № 347ц. Вказаний наказ Генерального прокурора не є фактичним виконанням в повному обсязі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 згідно з виконавчим документом.

Додає, що за змістом пункту 2 вказаного наказу Генерального прокурора від 13.04.2021 №347ц скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 № 2505ц та поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24 10.2014.

Проте, відповідно до резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 та виконавчого листа №826/17795/14 від 18.02.2021 допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

Підсумовуючи викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2021 № 826/17795/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

Державним виконавцем 03.03.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64707355.

В подальшому на вимогу державного виконавця до відділу надійшов лист від 09.06.2021 № 07/1/1-397вих-22, яким Офіс Генерального прокурора повідомив відділ про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, на підтвердження чого надано копію наказу від 13.04.2021 № 347ц про поновлення стягувана на посаді згідно рішення суду.

Відтак, як зазначає відповідач, оскільки виконавчий лист Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.05.2021 № 640/537/20 (прим. - стосується іншої особи) виконано, відповідно постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження відповідає вимогам статті 39 Закону, а тому підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, відсутні.

Таким чином, відповідач вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Позиція третьої особи.

Не погоджуючись з позовом, Офіс Генерального прокурора, яка (прокуратура) є складовою системи правосуддя (Розділ VIII Конституції України), надав пояснення, де дозволив собі переоцінку рішення суду у справі № 826/17795/14, позапроцесуальну незгоду з цим рішенням, зазначаючи, що рішення суду, яке набрало законної сили, не відповідає ні фактичним обставинам ні вимогам нормативних актів, що, за висновком суду, в аспекті беззастережних вимог ст. 129-1 Конституції України (щодо обов`язковості судових рішень), свідчить про явний непрофесіоналізм з боку представника Офісу Генерального прокурора (Дениса Гудкова), про явну неповагу до суду та судового рішення, що у свою чергу може бути підставою для ініціювання питання дисциплінарної відповідальності представника.

Суд звертає увагу, що прокурор повинен поважати незалежність суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом (ст. 17 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів (2017).

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді від 10.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справи. Розгляд справи призначено на 01,09.2022 про що сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України.

У судовому засіданні 01.09.2022 судом заслухані пояснення позивача, представника відповідача та пояснення третьої особи, досліджено докази, наявні у матеріалах справи.

З метою забезпечення безпеки учасників процесу під час діє воєнного стану, розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи про прийняття рішення у даній справі в цей же день.

Встановлені судом обставини.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14 позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі та зобов`язати вчинити дії задоволено, зокрема, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 - без змін.

18.02.2022 видано виконавчий лист щодо допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

На підставі зазначено вище виконавчого листа державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 64707355.

13.06.2022 у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зареєстровано лист Офісу Генерального прокурора за вх. № 60247-7-22, яким державного виконавця повідомлено про те, що наказом Генерального прокурора від 13.04.2021 № 347 ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24.10.2014.

21.07.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 64707355 у зв`язку з фактичний виконання виконавчого листа № 826/17795/14, виданого судом 18.02.2021.

Позивач вважаючи вказану постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (у редакції чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, рішення суду має виконуватись так, як ним визначено і не інакше.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч. 2 та 3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення суду і так - як ним визначено, на підставі якого (рішення) було видано виконавчий лист, що слугував підставою для відкриття такого виконавчого провадження.

Перевіряючи вказані обставини щодо повного виконання третьою особою - Офісом Генерального прокурора, який є боржником за виконавчим провадженням № 64707355 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14, суд зазначає про наступне.

Як вже було зазначено вище, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі та зобов`язати вчинити дії задоволено, зокрема, допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

Офіс Генерального прокурора в межах адміністративної справи № 826/17795/14, звертався до суду із заявою про зміну порядку виконання судового рішення, в якій просив поновити ОСОБА_1 , на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24.10.2014, тобто на посаді, з якої його було звільнено.

Однак, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.11.2021 у справі № 826/17795/14 у задоволенні представника Офісу Генерального прокурора про зміну порядку виконання судового рішення в адміністративній справі відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд зазначив, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим виключно з підстав, що передбачені нормами Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тоді як суд зазначив, що умови, визначені частиною 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» не поширюються на правовідносини, що виникли з публічно-правового спору, пов`язаного із поновленням на посаді, а відтак, у суду відсутні достатні правові підстави для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2022 у справі № 826/17795/14, апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2021,- без змін.

Тобто, ОСОБА_1 підлягає поновленню з 24.10.2014 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури саме у Офісі Генерального прокурора, про що зазначено і у самому виконавчому листі.

В той же час, наказом Офісу Генерального прокурора від 13.04.2021 №347ц ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24.10.2014, що свідчить про невиконання у повному обсязі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про передчасність прийняття державним виконавцем постанови від 21.07.2022 про закінчення виконавчого провадження № 64707355.

Слід також наголосити, що відповідно до відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном.

Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції з боку відповідача та боржника.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання.

Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень», в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio».

Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Таким чином, суд, з урахуванням встановлених вище обставин, приходить до висновку про протиправність постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича «Про закінчення виконавчого провадження» ВП № 64707355 від 21.07.2022 та, як наслідок, вказана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не надано належних доказів на спростування доводів позивача та на підтвердження правомірності прийняття спірної постанови.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, звертаючись до суду з даною позовною заявою заявником було сплачено судовий збір у розмірі 993,00 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 6 «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2022 - 2481,00 грн.

Відтак, судовий збір, який підлягає сплаті фізичною особою за 1 (одну) вимогу немайнового характеру складає 992,40 грн. (0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб від 2481,00 грн.).

Зважаючи на те, що звертаючись до суду з даним позовом позивачем було заявлено 1 (одну) вимогу немайнового характеру, судовий збір підлягає поверненню позивачу саме у розмірі 992,40 грн. Натомість, надмірно сплачена сума судового збору у розмірі 0,60 грн. підлягає поверненню заявнику шляхом звернення останнього до органів казначейства із заявою в порядку, передбаченому Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, § 2 («Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ») Глави 11 («Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ»), ст. 287 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 21.07.2022, прийняту державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича про закінчення виконавчого провадження № 64707355.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДР: 00015622) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 6 ст.287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 КАС України.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 111 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін