Справа № 761/19715/21
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/613/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Вдовкіній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 24.05.2021 р. щодо його примусового повернення до країни походження або третьої країни.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване рішення відповідача є неправомірним, оскільки Указ Президента України від 21.05.2021 р. № 203/2021 може бути єдиною і самостійною підставою для прийняття такого рішення без фактичного отримання і перевірки доказів та відомостей, при цьому вказане рішення йому у встановленому законом порядку вручено не було, а тому звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 07.06.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 17.06.2021 р. залучено до участі у справі Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області як співвідповідача, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою від 25.08.2021 р. задоволено заяву представника відповідача, залучено до участі у справі Управління стратегічних розслідувань в м.Києві Національної поліції України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також встановлено йому строк для подання пояснення щодо позову і відзиву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшли його відзиви на позов, у яких останній виклав заперечення проти нього та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що стосовно позивача прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію в України та документовано його посвідкою на постійне проживання в Україні від 22.10.2018 р. серії НОМЕР_1 .

24.05.2021 р. Управлінням стратегічних розслідувань у м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з метою виконання Указу Президента України № 203/2021 від 21.05.2021 р. направлено Державній міграційній службі України подання від 24.05.2021 р. за № 3808/55/125/01-2021 про скасування дозволу на імміграцію, посвідки на постійне проживання, примусове повернення/видворення та заборону в`їзду на територію України стосовно позивача.

24.05.2021 р. Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області за поданням Управління стратегічних розслідувань у м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.05.2021 р. за № 3808/55/125/01-2021 прийнято рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни, у якому також зобов`язано позивача покинути територію України до 26.05.2021 р. та заборонено позивачу в`їзд на територію України терміном на три роки до 24.05.2024 р.

Водночас, у вказаному рішення визначено, що 24.05.2021 р. Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області прийнято рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 .

Один примірник вказаного рішення видано позивачу, зміст якого йому був зрозумілий, що підтверджується його підписом на рішення та позначенням на ньому про відсутність необхідності у залученні перекладача. Також, 24.05.2021 р. у позивача уповноваженою особою відповідача відібрано письмові пояснення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції).

Частиною 2 статті 26 Закону № 3773-VI визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про основи національної безпеки України» національна безпека - захищеність життєвоважливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам у сферах правоохоронної діяльності, боротьби з корупцією, прикордонної діяльності та оборони, міграційної політики, охорони здоров`я, охорони дитинства, освіти та науки, науково-технічної та інноваційної політики, культурного розвитку населення, забезпечення свободи слова та інформаційної безпеки, кібербезпеки та кіберзахисту, соціальної політики та пенсійного забезпечення, житлово-комунального господарства, ринку фінансових послуг, захисту прав власності, фондових ринків і обігу цінних паперів, податково-бюджетної та митної політики, торгівлі та підприємницької діяльності, ринку банківських послуг, інвестиційної політики, ревізійної діяльності, монетарної та валютної політики, захисту інформації, ліцензування, промисловості та сільського господарства, транспорту та зв`язку, інформаційних технологій, енергетики та енергозбереження, функціонування природних монополій, використання надр, земельних та водних ресурсів, корисних копалин, захисту екології і навколишнього природного середовища та інших сферах державного управління при виникненні негативних тенденцій до створення потенційних або реальних загроз національним інтересам.

Так, підставою для прийняття оспорюваного позивачем рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області від 24.05.2021 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни, у якому також заборонено в`їзд на територію України, стало подання Управління стратегічних розслідувань у м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.05.2021 р. за № 3808/55/125/01-2021.

Зі змісту наведеного подання вбачається, що суспільна небезпечність перебування ОСОБА_1 на території України полягає у тому, що відповідно до інформації Управління стратегічних розслідувань у м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з метою легалізації на територію України прибув уродженець російської федерації ОСОБА_1 , який є учасником організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини. Своїми безпосередніми діями ОСОБА_1 створює реальну загрозу національним інтересам, національній безпеці, порушує права і свободи людини та громадянина, сприяє дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та поширює вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній та суспільних сферах.

Крім того, до відзиву представником відповідача додано копію Указу Президента України від 21.05.2021 р. № 203/2021 і частину додатка № 1 до нього, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів», зокрема про застосування до позивача ряду санкцій і обмежень, серед яких скасування дозволу на імміграцію і посвідки на постійне проживання, відмова в продовженні строку перебування в Україні та примусове видворення за межі України.

Беручи до уваги надані стороною відповідача докази, які позивачем жодним чином не спростовані, суд вважає, що вказане подання з врахуванням відповідного рішення Ради національної безпеки і оборони України та Указу Президента України, є достатньою підставою для застосування ст. 26 Закону № 3773-VI і прийняття відповідачем щодо позивача оспорюваного рішення.

Посилання у позовній заяві на те, що Указ Президента України не може бути єдиною і самостійною підставою для прийняття оспорюваного рішення, не заслуговують на увагу, оскільки такою підставою є обґрунтоване подання Управління стратегічних розслідувань у м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Водночас, Указ Президента України є інформацією, якою серед іншого подання обґрунтовується, і яка є предметом аналізу відповідача при прийнятті рішення.

Також, посилання у позовній заяві з приводу того, що відповідач не запитував у ініціатора подання додаткові докази на підтвердження вчинення позивачем дій, визначених у ч.1 ст. 26 Закону № 3773-VI, не свідчать про допущення останнім порушень законодавства під час прийняття оспорюваного рішення, оскільки такого обов`язку на відповідача не покладено.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає, що оспорюване рішення про примусового повернення позивача до країни походження або третьої країни, прийняте уповноваженим органом з дотриманням вимог закону, при цьому будь-яких порушень під час прийняття цього рішення судом не встановлено, а тому суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Державної міграційної служби України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: