Справа № 640/12796/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 серпня 2022 року справа №640/12796/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
до1. Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (далі по тексту - відповідач 1, КДКА) 2. Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі по тексту - відповідач 2, ВКДКА)
третя особаОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_2 )
про1) скасування рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 11 листопада 2020 року №279/2020; 2) скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 19 лютого 2021 року №II-013/2021
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність рішень відповідачів, якими закрито дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_2 за відсутністю ознак дисциплінарного проступку, оскільки відповідачі не дослідили підстави скарги належним чином.

Ухвалою від 14 травня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв адміністративну справу до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №640/12796/21.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мамедової Ю.Т., справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 05 травня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв адміністративну справу №640/12796/21 до провадження та вирішив подальший її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву вказав, що суть дисциплінарного проступку, на думку позивача, полягає у порушенні статей 11, 12-1, 43, 44 Правил адвокатської етики, проте вказані обставини під час розгляду скарги не встановлені, у зв`язку із чим прийнято рішення від 11 листопада 2020 року №279/2020 про закриття дисциплінарної справи за відсутності дисциплінарного проступку в діях адвоката, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач під час розгляду скарги на рішення КДКА від 11 листопада 2020 року №279/2020 не довела належними та допустимими доказами наявності порушень адвокатом положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», частини другої статті 11, статей 12-1, 44 Правил адвокатської етики, пункту 5 частини другої статті 43, частини першої статті 44 Цивільного процесуального кодексу, які можуть свідчити про необхідність застосування дисциплінарного стягнення до адвоката, а тому прийнято рішення, яким скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення КДКА - без змін.

Третя особа у письмових поясненнях по суті спору вказала, що не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку. Оскільки з її боку, як адвоката, не вчинено жодного дисциплінарного проступку на які вказувала позивач у скаргах та у позовній заяві, підстави для скасування оскаржуваних рішень відстуні.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_2 є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 30 березня 2018 року №000323.

01 липня 2020 року (вх. №705) на адресу КДКА Київської області надійшла скарга на адвоката ОСОБА_2, у якій позивач просила притягнути адвоката до дисциплінарної відповідальності та зупинити право на заняття адвокатською діяльностю строком на шість місяців.

Зазначена скарга обґрунтована таким: 09 червня 2017 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку та житловий будинок в с. Богдани Київської області, а також земельну ділянку під ним з кадастровим номером :14:231:0703. До укладення договору купівлі-продажу, продавець проінформувала ОСОБА_1 про те, що в 2015-2017 роках право власності на вказане майно оскаржувалась ОСОБА_3 у судовому порядку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі №363/4336/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 липня 2016 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року та ухвалою Верховного Суду України від 10 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Проте, 19 травня 2020 року представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_2 подано до Вишгородського районного суду Київської області заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, де ОСОБА_1 визначено майбутнім відповідачем. В заяві адвокат просила накласти арешт на будинок та земельну ділянку в с. Богдани, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, зазначаючи, що продавець придбала майно за нібито недійсними договорами і в подальшому уклала договори купівлі-продажу з ОСОБА_1 . Ухвалою суду в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено (справа №363/1779/20).

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що адвокат раніше брала безпосередню участь у вищезгаданій справі, як представник ОСОБА_3 за довіреністю від 31 серпня 2015 року на дошлюбне прізвище ОСОБА_2 , зокрема, 12 січня 2016 року приймала участь в судовому засіданні у Вишгородському районному суді, 09 березня 2016 року підписувала і подавала скаргу до апеляційного суду, 25 червня 2016 року підписувала та подавала до апеляційної інстанції заяву про поновлення строків на оскарження рішення суду першої інстанції, 15 серпня 2016 року підписувала та подавала касаційну скаргу до Верховного Суду України.

На думку ОСОБА_1 , звертаючись до Вишгородського районного суду із заявою про арешт її майна у травні 2020 року, адвокат свідомо приховала інформацію про раніше ухвалені судові рішення у справі №363/4336/15-ц, та про підтвердження цими рішеннями дійсності правочинів, на підставі яких раніше володіла спірним майном. Тим самим адвокат переслідувала мету створити враження більшої обгрунтованості своєї заяви та враження нібито наявності у ОСОБА_3 порушеного права для оспорювання права скаржника на згадане нерухоме майно, а також прагнула створити штучні підстави для накладення арешту на його власність.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 , посилаючись на статті 11, 12-1, 43, 44 Правил адвокатської етики, зазначила, що адвокатом порушені вказані положення Правил адвокатської етики, відповідно до яких адвокату заборонено робити завідомо неправдиві заяви; адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу по адвокатській професії; за введення суду в оману, щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність та добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

У зв`язку із надходженням дисциплінарної скарги, листом від 09 липня 2020 року КДКА запропонувала адвокату ОСОБА_2 використати право, передбачене пунктом 26 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, ознайомитись з матеріалами скарги та надати свої пояснення.

21 липня 2020 року до КДКА надійшли письмові пояснення адвоката по суті порушених питань у скарзі ОСОБА_1 у яких зазначено, що вона дійсно приймала участь у справах ОСОБА_3 відповідно до договору про надання правової допомоги та пояснила, що між сторонами тривалий час тривають спори, вона надає правову допомогу ОСОБА_3 у більше ніж п`яти цивільних справах, а також у кримінальних провадженнях, як потерпілій особі. Діє, виключно в межах чинного законодавства, з твердженнями скаржника не погоджується. В своїх поясненнях адвокат зазначає, що норми чинного законодавства України не позбавляють можливості особу самостійно обирати спосіб захисту своїх прав та інтересів, а також звертатися до суду з позовом про визнання правочину недійсним з різних правових підстав. У звязку з наведеним, адвокат просила відмовити в порушенні дисциплінарної справи відносно неї.

30 вересня 2020 року КДКА прийняла рішення №224/2020 про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 та призначила її до розгляду по суті.

11 листопада 2020 року КДКА прийняла рішення №279/2020, яким дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_2 закрила за відсутністю ознак дисциплінарного проступку в діях адвоката, оскільки з огляду на матеріали дисциплінарної справи, скаржником факт порушення адвокатом Правил адвокатської етики не доведено.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивач особисто отримала вказане рішення 20 листопада 2020 року.

18 грудня 2020 року позивач звернулась до ВКДКА зі скаргою на рішення КДКА від 11 листопада 2020 року №279/2020, у якій просила скасувати вказане рішення, посилаючись на те, що КДКА в оскаржуваному рішенні не навела норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також Правил адвокатської етики, згідно яких покладені в основу рішення доводи можуть свідчити про відсутність дисциплінарного проступку, проігнорувала те, що адвокат підтвердила свою участь у справі №363/4336/15-ц та обізнаність зі змістом ухвалених по ній рішень, не навела аргументів, чому вважала допустимими для адвоката такі завідомо неправдиві заяви стосовно фактичних обставин, що мають відношення до доручення ОСОБА_3 , не навела аргументів про те, як така поведінка адвоката відповідає вимогам бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 , ВКДКА прийняла рішення від 19 лютого 2021 року №ІІ-013/2021, яким відмовила у задоволенні скарги, а рішення КДКА від 11 листопада 2020 року №279/2020 про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 - залишила без змін.

Вказане рішення ВКДКА мотивовано тим, що 19 травня 2020 року адвокат ОСОБА_2 подала до Вишгородського районного суду Київської області заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно (справа №363/1779/20), у задоволенні якої відмовлено у зв`язку з її необгрунтованістю.

У подальшому, іншим адвокатом, що також представляє інтереси ОСОБА_3 подано до Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву від 04 червня 2020 року про визнання недійсними договорів купівлі-продажу на спірне майно та витребування майна з чужого незаконного володіння. Справа за даним позовом №363/2175/20 наразі розглядається Вишгородським районним судом Київської області. При цьому, як вбачається з матеріалів дисциплінарної справи, підстави позову у справі №363/4336/15-ц та у справі №363/1779/20 різні.

Таким чином, ВКДКА дійшла висновку про те, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав, які можуть свідчити про необхідність застосування дисциплінарного стягнення до адвоката ОСОБА_2 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

За приписами пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Згідно пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, до яких відносяться, зокрема, порушення правил адвокатської етики, невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків, порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом (частина перша, пункти 3, 5, 7 частини другої статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При цьому, частиною третьою статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин першої та другої статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:

- попередження;

- зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року;

- для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Відповідно до частини четвертої статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури: 1) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 2) узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 3) виконує інші функції відповідно до цього Закону.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії (частина п`ята статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Аналогічні приписи містить Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затверджене Рішенням Ради адвокатів України від 30 серпня 2014 року №120 (далі по тексту - Положення №120).

З наведеного правового врегулювання висновується, що підставою для застосування відносно адвоката дисциплінарних стягнень є вчинення саме дисциплінарних проступків, до яких законодавець відніс порушення Правил адвокатської етики. Питання щодо наявності чи відсутності у діянні адвоката складу дисциплінарного проступку з`ясовуються під час розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки, за результатами яких КДКА приймається рішення про про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи.

При цьому, ВКДКА в системі органів адвокатського самоврядування є органом апеляційного оскарження, який розглядає скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури в межах матеріалів відповідної дисциплінарної справи.

Предметом оскарження у цій справі є, зокрема, рішення КДКА Київської області від 11 листопада 2020 року №279/2020 про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 за відсутністю ознак дисциплінарного проступку.

Протиправність вказаного рішення, на думку позивача, полягає у тому, що КДКА не навела у ньому норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також Правил адвокатської етики, згідно яких покладені в основу рішення доводи можуть свідчити про відсутність дисциплінарного проступку, проігнорувала те, що адвокат підтвердила свою участь у справі №363/4336/15-ц та обізнаність зі змістом ухвалених по ній рішень, не навела аргументів, чому вважала допустимими для адвоката такі завідомо неправдиві заяви стосовно фактичних обставин, що мають відношення до доручення ОСОБА_3 , не навела аргументів про те, як така поведінка адвоката відповідає вимогам бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення КДКА Київської області від 11 листопада 2020 року №279/2020, ключовим моментом при його винесенні стала відсутність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку, у зв`язку з недоведенням скаржником факту порушення адвокатом Правил адвокатської етики.

В матеріалах справи містяться копії матеріалів дисциплінарного провадження відносно адвоката ОСОБА_2 (далі по тексту - матеріали дисциплінарного провадження), з яких вбачається, що позивач подав скаргу на дії адвоката ОСОБА_2 відповідно до якої скаржник наголошує на тому, що адвокатом порушені положення 11, 12-1, 43, 44 Правил адвокатської етики, оскільки звертаючись до Вишгородського районного суду із заявою про арешт її майна у травні 2020 року, адвокат свідомо приховала інформацію про раніше ухвалені судові рішення у справі №363/4336/15-ц, та про підтвердження цими рішеннями дійсності правочинів, на підставі яких раніше володіла спірним майном. Тим самим адвокат переслідувала мету створити враження більшої обґрунтованості своєї заяви та враження нібито наявності у ОСОБА_3 порушеного права для оспорювання права скаржника на згадане нерухоме майно, а також прагнула створити штучні підстави для накладення арешту на його власність.

Так, згідно з положеннями статті 11 Правил адвокатської етики, затверджених 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків адвоката, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, ґрунтовне знання чинного законодавства, практики його застосування, опанування тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, ораторського мистецтва.

Адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Адвокат має постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві.

Адвокат повинен забезпечувати обґрунтовано необхідний рівень компетентності своїх помічників, стажистів, технічного персоналу та інших осіб, що залучаються ним для виконання окремих робіт у зв`язку з виконанням доручення.

Статтею 121 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки.

Адвокату заборонено робити завідомо неправдиві заяви стосовно суті доручення, фактичних обставин, що мають до нього відношення, їх правової оцінки, прав і обов`язків адвоката, клієнта, а також обсягу своїх повноважень щодо представництва інтересів клієнта.

У відповідності до статті 43 Правил адвокатської етики, дотримуючись принципу законності, адвокат водночас має: бути наполегливим і принциповим у відстоюванні інтересів клієнта в суді, не поступатися своєю незалежністю у захисті й представництві прав та інтересів клієнта з метою не погіршити стосунків з суддями; у випадку вчинення судом тиску на адвоката - не йти на компроміси, що суперечать охоронюваним законом інтересам клієнта; послідовно дотримуватися принципу пріоритетності інтересів клієнта перед всіма іншими інтересами й міркуваннями, що пов`язані з відносинами адвоката з судом.

Адвокат не повинен залишати без уваги порушення закону, нетактовне і зневажливе ставлення суду та інших учасників процесу до свого клієнта, його самого або адвокатури в цілому і повинен реагувати на відповідні дії у формах, передбачених чинним законодавством та/або актами РАУ, НААУ.

Також, згідно зі статтею 44 Правил адвокатської етики, під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії.

Адвокат має поважати процесуальні права адвоката, який представляє іншу сторону, і не вдаватись до дій, що грубо порушують останні.

Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи.

Поряд із цим, суд звертає увагу на положення статті 70 Правил адвокатської етики, якими визначено, що адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному стягненню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката.

Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Щодо відносин дисциплінарної відповідальності адвокатів діє презумпція невинуватості.

Суд встановив, що адвокат ОСОБА_2 представляла інтереси позивача ОСОБА_3 у цивільній справі №363/4336/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М.Є., про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі №363/4336/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 липня 2016 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року та ухвалою Верховного Суду України від 10 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

19 травня 2020 року представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_2 подано до Вишгородського районного суду Київської області заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0904 га, кадастровий номер :14:231:0703, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житловий будинок загальною площею 116,9 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2020 року у справі №363/1779/20 в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

У подальшому, до Вишгородського районного суду Київської області вже іншим адвокатом Прокудіною К.А., в інтересах ОСОБА_3 поданий позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального оргугу Куксова М.С. , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та про витребування майна із чужого незаконного володіння (цивільна справа №363/2175/20).

Водночас, матеріали дисциплінарного провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що адвокат ОСОБА_2, звертаючись до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви та не зазначаючи у цій заяві інформації про раніше ухвалені судові рішення у справі №363/4336/15-ц, порушила норми процесуального законодавства, вчиняла дії, що свідчать про її недобропорядність або підривають повагу до адвокатської професії.

Зважаючи на положення статті 70 Правил адвокатської етики в частині покладення обов`язку доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката, а також, враховуючи матеріали дисциплінарного провадження, суд погоджується з висновком КДКА, викладеним у рішенні від 11 листопада 2020 року №279/2020, про те, що скаржник не довів у визначений законом спосіб наявності в діях адвоката ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні Правил адвокатської етики.

При цьому, ВКДКА, залишаючи без змін рішення КДКА від 11 листопада 2020 року №279/2020, погодилась з висновками, викладеними у цьому рішенні, з приводу недоведення скаржником належними та допустимими доказами наявності підстав, які можуть свідчити про необхідність застосування дисциплінарного стягнення до адвоката ОСОБА_2 .

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачі здійснили всі необхідні дії щодо проведення перевірки відомостей, викладених у скарзі, відповідно до вимог, передбачених статтями 37, 38 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що, в свою чергу, спростовує твердження позивача щодо того, що перевірка відомостей, викладених у скарзі, проведена поверхнево. Доказів на спростування зазначеного позивач до суду не надав.

Отже, КДКА за результатами розгляду справи за скаргою позивача правомірно прийняла рішення про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 за відсутністю ознак дисциплінарного проступку, а ВКДКА - про залишення цього рішення без змін, з урахуванням чого позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що станом на час вирішення спору ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2021 року у справі №363/2175/20 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального оргугу Куксова М.С. про визнання недійсним договору купівлі-продажу та про витребування майна із чужого незаконного володіння залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачі довели правомірність прийнятих рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 15; ідентифікаційний код 23243231);

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, 5-й поверх; ідентифікаційний код 26080214);

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Суддя В.А. Кузьменко