Справа № 640/26881/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Київ № 640/26881/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва:

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи I категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- нараховувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як інваліду II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чинною на момент постановлення рішення, починаючи з жовтня 2010 року до внесення у порядку, передбаченому чинним законодавством змін до цього Закону щодо розміру зазначеної пенсії.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок недоплаченої пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва:

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 01.08.2007 по 28.06.2010 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- починаючи із 29.06.2010 року по вересень 2010 року включно перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, визначеному ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахування того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат;

- нараховувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як інваліду II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірах, визначених ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чинною на момент постановлення рішення, починаючи з жовтня 2010 року до внесення у порядку, передбаченому чинним законодавством змін до цього Закону щодо розміру зазначеної пенсії;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 перераховану та невиплачену суму пенсії на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача внаслідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень та не перерахунку пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Святошинським районним судом м. Києва від 18 листопада 2010 року (Справа № 2а-594-1/10) було задоволено його позовні вимоги до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва та судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва було зобов`язано перерахувати пенсію. Дане судове рішення виконувалось належним чином до листопада 2011 року, проте, з листопада 2011 року отриманий позивачем розмір пенсії став значно менший, ніж передбачений рішенням суду, тим самим порушене його конституційне право на отримання належних йому коштів, у зв`язку з невиконанням судового рішення, що набрало законної сили.

Позивач також наголошує, що в період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повинно було нараховувати та виплачувати позивачеві пенсію в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач звернувся до Управління з заявою від 02.07.2020, в якій просив здійснити йому перерахунок та виплату пенсії на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2010 (справа № 2а-594-1/10), починаючи з жовтня 2010 по даний час. Проте, згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва № 2а-594-1/10 від 18 листопада 2010 року та відповідно Закону України «Про статус та соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсію позивачу було нараховано та виплачено в березні 2011 року в розмірі 51 783,42 гривень, тому борг, згідно даного рішення суду відсутній. Таким чином, відповідач наголошує, що Управлінням виконано постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі № 2а-594-1/10 в межах зобов`язальної частини, а саме, нараховано та виплачено громадянину ОСОБА_1 пенсію в березні 2011 року в розмірі 51 783,42 гривень.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що з 01.01.2014 по 03.08.2014 року діяли положення ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ відповідно до яких розмір пенсій для інвалідів ІІ групи щодо яких встановлений зв`язок із Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами ІІ групи і віднесені до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія, за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позивач наголошує, що в період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повинно було нараховувати та виплачувати позивачеві пенсію в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 1 листопада 2011 року по 01 квітня 2020 року залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду в іншій частині позовних вимог розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, 02.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про здійснення перерахунку та виплати, надання довідки про нарахування та суму заборгованості пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року (Справа № 2а-594-1/10).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.08.2020 №17722-17911/Ж-02/8-2600/20 позивача було повідомлено, що заборгованість за рішенням суду в сумі 1 153, 07 грн. була виплачена в січні 2015 року разом з поточною пенсією за січень 2015 року.

Позивач, вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві порушено його конституційні права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до положень статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII у розмірі, визначеному в постанові Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року № 2а-594- 1/10, з 01 листопада 2011 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із статтею 50 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема, інвалідам II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини четвертої статті 54 Закону №796-XII в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 статті 50 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до І категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірах: інвалідам ІІ групи - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Позивач наголошує на тому, що розмір його пенсії має бути обчислений з врахуванням постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2010 у справі № 2а-594- 1/10.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

14.06.2011 Верховна Рада України прийняла Закон України №3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" (далі - Закон №3491-VI), яким розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4 такого змісту: "Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Положення пункту 4 розділу VІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011.

Отже, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI, 06.07.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" №745, яка набрала чинності з 23.07.2011, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.2011 набрала чинності постанова №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", якою встановлено розмір основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, положення статей 50, 54 Закону №796-XII підлягають застосуванню лише до 23.07.2011, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону №2857-VI та постанови № 745.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає за необхідне вказати, що Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розмір соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції та законів України.

Відтак, законодавство, яке застосовувалось Святошинським районним судом м. Києва у постанові від 18.11.2010 у справі № 2а-594- 1/10, не підлягає застосуванню з часу внесення вищевказаних змін до пенсійного законодавства, а пенсія позивача від дати набрання чинності згаданими постановами Кабінету Міністрів України підлягає перерахунку відповідно до встановлених ними приписів.

Суд наголошує, що після ухвалення постанови Святошинським районним судом м. Києва у постанові від 18.11.2010 у справі № 2а-594- 1/10 правове регулювання спірних правовідносин суттєво змінилося, оскільки визначення не лише порядку, а й розмірів спірних виплат було делеговано Кабінету Міністрів України.

Європейський суд з прав людини зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява № 17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява № 75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року). Європейський суд з прав людини констатує, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни (ухвала у справі «Валентина Ніканорівна ВЕЛИКОДА проти України», заява № 43331/12 від 03.06.2014).

Окрім того, суд звертає увагу, що абзацом 6 резолютивної частини постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2010 у справі № 2а-594- 1/10 вирішено:

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як інваліду II групи 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, державну та додаткову пенсії у розмірах, визначених ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", чинними на момент постановлення рішення, починаючи з жовтня 2010 року до внесення у порядку, передбаченому чинним законодавством, змін до цього Закону щодо розміру зазначених пенсій.

Таким чином, посилання на рішення суду у справі №2а-594-1/10 суд вважає необґрунтованим, оскільки після набрання цим рішенням законної сили правове регулювання розміру відповідних виплат суттєво змінилося, що не дозволяє застосовувати це рішення до спірних правовідносин, які є актуальними на даний час, окрім того, вказане було встановлено самим рішенням Святошинського районного суду м. Києва.

Крім того, суд зауважує, що позивачем не заперечується факт виконання відповідачем постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2010 у справі № 2а-594- 1/10 належним чином до листопада 2011 року, про що власне зазначено позивачем в позовній заяві.

Таким чином, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2010 у справі № 2а-594- 1/10 пенсійним органом виконано, а отже позовні вимоги позивача відповідно задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова