Справа № 520/18826/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 р. Справа № 520/18826/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків по справі № 520/18826/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Харківській області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління ПФУ у Харківській області для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язати ГУ ДФС у Харківській області оформити та направити необхідні документи до Головного управління ПФУ у Харківській області для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови йому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-XІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції від 19.10.1999) із розрахунку 56% від суми грошового забезпечення та в подальшому виплачувати йому пенсію із розрахунку 56% від суми грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що він мав обґрунтовані очікування на призначення пенсії на умовах, що діяли на момент початку роботи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в період з 01.12.2000 по 07.06.2021 позивач проходив службу на посадах начальницького складу у підрозділах податкової міліції ДФС (а.с. 10).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 22).

Наказом Головного управління ДФС у Харківській області від 07.06.2021 №160-о, полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-104296), старшого слідчого першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Харківській області, звільнено з посади та податкової міліції ДФС України в запас ЗСУ за пп. "г" п.64 (через скорочення штатів), з 07.06.2021 року.

Вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні - 21 рік 04 місяці 13 днів;

- у пільговому обчисленні - 22 роки 08 місяців 13 днів.

Підстава звільнення: попередження про наступне вивільнення (а.с. 19).

15.09.2021 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 18.08.2021 (а.с .25 - 26).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.09.2021 № 12519-21434/Б-02/8-2000/21 повідомлено позивача на його звернення, що відповідно до п.1 Порядку, затвердженого постановою ПФУ від 30.01.2007 №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років подаються відповідними особами до ГУ ПФУ через уповноважені структурні підрозділи (міністерства та інші органи). Після надання уповноваженими структурними підрозділами документів для призначення пенсії пенсійним органом буде прийнято рішення щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років (а.с. 27).

17.08.2021 позивач звернувся із заявою до Головного управління ДФС у Харківській області, в якій просив оформити та подати до ГУ ПФУ в Харківській області необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 23).

Листом Головного управління ДФС у Харківській області від 26.08.2021 №1431/Б/20-97-07-27 на звернення позивача повідомлено, що за статтею 12 вказаного Закону, умовами призначення пенсії за вислугу років з 01 жовтня 2020 є наявність вислуги років 25 календарних років і більше. Оскільки на дату звільнення позивача зі служби (07.06.2021) вислуга років ОСОБА_1 у календарному обчисленні - 21 рік 04 місяці 13 днів, тому відсутні підстави для подання до ГУ ПФУ в Харківській області матеріалів для призначення пенсії за вислугу років (а.с. 24).

Не погоджуючись із відмовою Головного управління ДФС у Харківській області в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління ПФУ у Харківській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», та як наслідок, відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вислуга років позивача на день звільнення є недостатньою для призначення пенсії на підставі пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, чинній на момент початку проходження позивачем служби, оскілький в період дії вказаної статті останній не набув права на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2262-ХІІ), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано постановою КМУ від 02.11.2006р. № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Згідно з абз. 1 п. 1 Порядку №3-1 міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 вказаного Порядку №3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.

При цьому, суд зазначає, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення їм пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №537/1980/16-а, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Листом Головного управління ДФС у Харківській області від 26.08.2021 повідомлено позивача про відсутність підстав для подання до Головного управління пенсійного фонду Укріїни в Харківській області матеріалів для призначення пенсії за вислугу років, оскільки за статтею 12 вказаного Закону, умовами призначення пенсії за вислугу років з 01 жовтня 2020 є наявність вислуги років 25 календарних років і більше. Оскільки на дату звільнення позивача зі служби (07.06.2021) вислуга років ОСОБА_1 у календарному обчисленні - 21 рік 04 місяці 13 днів, підстави для надання Головному УПФУ у Харківській області матеріалів про призначення останньому пенсії за вислугу років відсутні (а.с. 24).

Так, згідно з ч. 4 ст. 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою КМУ затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (постанова від 17.07.1992 р. №393), який визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`зкову умову призначення пенсії за вислугу років, передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`зкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч.4 ст.17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені ст.17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 квітня 2021 року по справі №480/4241/18, що враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

В постанові Верховний Суд також зазначив, що з метою забезпечення єдності та сталості судової практики відступає від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 року у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 року у справі №281/459/17, від 27.03.2020 року у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

Отже, для вирішення питання про призначення пенсії враховується вислуга обрахована не тільки в календарному, а і в пільговому обчисленні.

Як зазначалося, згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Як свідчать матеріали справи, наказом Головного управління ДФС у Харківській області від 07.06.2021 №160-о (а.с. 19) звільнено ОСОБА_1 (М-104296) з посади та податкової міліції ДФС України в запас ЗСУ за пп. "г" п.64 (через скорочення штатів), з 07.06.2021 року.

В наказі визначено, що вислуга років на день звільнення складає:

- у календарному обчисленні - 21 рік 04 місяці 13 днів;

- у пільговому обчисленні - 22 роки 08 місяців 13 днів.

Зважаючи, що вислуга років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні складає 22 роки 08 місяців 13 днів, тоді як за п. "а" частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на момент звільнення зі служби після 01.10.2020 (позивач звільнений 07.06.2021), вислуга років повинна складати 25 календарних років і більше, позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Отже, Головне управління ДФС у Харківській області правомірно відмовило позивачу у підготовці та поданні до ГУ ПФУ в Харківській області необхідних документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо посилань позивача про необхідність застосувати до нього вимоги Закону, який був чинний на момент призначення його на посаду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 (в редакції Закону України №2262-ХІІ, чинній на момент призначення позивача на посаду) право на пенсію за вислугою років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Проте, колегія суддів зазначає, що у разі подальшої зміни правового регулювання призначення пенсії за вислугою років, які підвищують, зокрема, необхідний стаж для призначення пенсії, зменшують розмір пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 по справі № 265/6322/16-а.

08.07.2011 внесені зміни до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до яких пенсія за вислугу років призначається: а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону

Отже в період з 08 липня 2011 до 30 вересня 2011, у осіб, які мали стаж роботи не менше 20 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права.

Проте, як встановлено колегією суддів, у період часу з 08 липня 2011 до 30 вересня 2011 у позивача не набув необхідного 20 річного стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, станом на 08.07.2011 у ОСОБА_1 був відсутній стаж роботи 20 років, як підстава для виникнення права на призначення пенсії згідно зі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 №2262-ХІІ у редакції, яка діяла до 08.07.2011.

Крім того, станом на дату звернення позивача до Головного управління ДФС у Харківській області 17.08.2021 у нього також відсутній загальний стаж роботи 25 років, що свідчить про відсутність підстав для виникнення права на призначення пенсії відповідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 08.07.2011 №2262-ХІІ.

Враховуючи, що позивач у період дії ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ в редакції, яка діяла до 08.07.2011, не набув права на призначення пенсії за вислугу років, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про звуження змісту та обсягу його прав, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

Щодо наявності, на думку позивача, обґрунтованих очікувань на отримання пенсії на умовах, що діяли на момент початку роботи, колегія суддів зазначає, що у справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст. 1 Першого протоколу Конвенції. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

При цьому, колегія суддів застосовує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні "Великода проти України" (№ 43331/12), відповідно до якої законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічного правового висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність відмови ГУ ДФС у Харківській області у наданні до ГУ ПФУ у Харківській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років та, відповідно, відмови ГУ УПФУ у призначенні такої пенсії.

Таким чином позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 по справі № 520/18826/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко