Справа № 520/3692/22
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 вересня 2022 року № 520/3692/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16,м. Харків,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що виразилась у не врахуванні винагороди державного виконавця, яка є складовою заробітної плати, при розрахунку відпустки та грошової допомоги до відпустки, матеріальної допомоги.

-стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код 43315445, адреса: Харківська область, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого 16, поштовий індекс 61002) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , заборгованість по заробітній платі в сумі 19401,76 грн.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

На підставі наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 3386/к від 28.07.2021 року з 25.08.2021 року, ОСОБА_1 , звільнений з посади Начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за взаємною домовленістю. За час роботи ОСОБА_1 було проведено наступні виплати: У Липні 2019 року було виплачено:

Оплата відпустки 29-31 липня 2019» в сумі 1516,62 грн.

«Оплата відпустки 1-28 серпня 2019» в сумі 13649,58 грн.

«Грошова допомога до відпустки липень 2019» в сумі 14230,60 грн.

Також у Липні 2020 року було виплачено:

« 101 Основна щорічна відпустка серпень 2020» в сумі 7411,26 грн.

« 111 Грошова допомога до відпустки серпень 2020» в сумі 13715,07 грн. Також у Жовтні 2020 року було виплачено:

« 116 Матеріальна допомога на соц. побут, потреби жовтень 2020» в сумі 12778,92 грн.

На адвокатські звернення відповідач, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) надало відповіді, в яких повідомив, що винагорода, яка виплачується державному виконавцю, є одноразовою виплатою, тому вона не враховувалась при розрахунку середньої заробітної плати та надало розрахунок:

Нарахування суми частини щорічної основної відпустки тривалістю 30 календарних днів з 29 липня по 28 серпня 2019 року проводились шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Сумарний заробіток ОСОБА_1 для розрахунку оплати частини щорічної основної відпустки тривалістю 30 календарних днів з 29 липня по 28 серпня 2019 року брався без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період.

Середня зарплата в зазначений період вираховувалася без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період.

Сума оплати основної щорічної відпустки за 3 календарних дні липня 2019:1516,62 грн.

Сума оплати основної щорічної відпустки за 27 календарних днів серпня 2019: 13649,58 грн.

При нарахуванні грошової допомоги до відпустки в липні 2019 року розрахунковий період був з травня 2019 р. по червень 2019 р.

Сума грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до розрахунків відповідача скала 14230,60 грн.

Середня зарплата в зазначений період вказана без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період.

Нарахування суми частини щорічної основної відпустки тривалістю 15 календарних днів з 03 серпня по 17 серпня 2020 року проводились шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Сумарний заробіток ОСОБА_1 для розрахунку частини щорічної основної відпустки тривалістю 15 календарних днів з 03 серпня по 17 серпня 2020 року брався без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період.

Середня зарплата в зазначений період вираховувалася без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період.

Сума оплати частини щорічної основної відпустки тривалістю 15 календарних днів з 03 серпня по 17 серпня 2020 року: 7411,26 грн.

При нарахуванні грошової допомоги до відпустки в серпні 2020 року розрахунковий період був з червня 2020 р. по липень 2020 р.

Сума грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до розрахунків відповідача скала 13715,07 грн.

Середня зарплата в зазначений період вказана без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період.

При нарахуванні матеріальної допомоги на соціально побутові потреби в жовтні 2020 року розрахунковий період був з серпня 2020 р. по вересень 2020 р.

Сума грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до розрахунків відповідача скала 12778,92 грн.

Середня зарплата в зазначений період вказана без врахування винагороди державного виконавця в зазначений період.

Позивач з даними розрахунками нарахування компенсації за не використані дні щорічної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку та додаткової відпустки не погоджується, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Згідно з ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ(далі - Закон №606-ХІУ) за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій він має право на винагороду, яка виплачується за рахунок виконавчого збору. Порядок виплати, розмір винагороди та критерії оцінки роботи державного виконавця встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу законів про працю України(далі -КЗпП України) питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно - правовими актами.

Вимогами статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати максимальним розміром не обмежується. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Аналогічні положення містяться уст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР(далі - Закон №108/95-ВР).

Положеннями ст. 2 Закону №108/95-ВРпередбачено, додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 №202/98-ВР(далі - Закон №202/98-ВР) заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби, зазначеного у частині першій статті 6 цього Закону, складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, а також інших надбавок згідно із законодавством. За забезпечення реального, своєчасного і законного виконання виконавчого документа державні виконавці одержують винагороду в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державної казначейської служби України від 13.01.2004 №5, до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Відповідно до розділу 2 даної інструкції фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Порядок обчислення середньої заробітної плати врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок №100).

Відповідно до п. З даної Постанови визначено перелік виплат, які включаються до розрахунку при обчисленні середньої заробітної плати: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час, суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками, високі досягнення в праці (високу професійну майстерність), умови праці, інтенсивність праці, керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи і вислугу років, тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

При цьому п. п. б п. 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої зарплати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 №126 затверджено Порядок виплати та розміри винагород державному виконавцю (далі - Порядок №126).

Відповідно до п. 2 Порядку, державний виконавець, який забезпечив фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа майнового характеру, одержує винагороду в розмірі 5 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа - в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа - в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 Порядку № 126 встановлено, що у заяві про виплату винагороди державний виконавець визначає розрахунок розміру належної до виплати винагороди.

Згідно з п. 14 цього Порядку погоджена керівником структурного підрозділу відповідного Головного територіального управління юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в області, мм. Києві та Севастополі, що забезпечує здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень, або керівником Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту в установленому порядку заява про виплату винагороди державному виконавцю не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після погодження надсилається (подається) відповідному Головному територіальному управлінню юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в області, мм. Києві та Севастополі (уповноваженому структурному підрозділу Мін`юсту) та є підставою для видачі протягом п`яти робочих днів з дня отримання погодженої заяви відповідного наказу із зазначенням у ньому розміру винагороди.

Відповідно до п. 16 Порядку №126 державний виконавець одержує винагороду одночасно з виплатою заробітної плати.

Пунктом 17 Порядку №126 передбачено, що державному виконавцю, який звільняється із займаної посади раніше дня, установленого для виплати заробітної плати, належна сума винагороди виплачується під час звільнення.

Згідно Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333; винагорода державного виконавця включена до коду економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2.1.1.1 «Заробітна плата».

З аналізу вищенаведених норм випливає, що винагорода державного виконавця є частиною його оплати праці. Введення інституту винагороди державного виконавця мало на меті стимулювання своєчасного виконання рішень судів та інших компетентних органів, що сприяє підвищенню авторитету правосуддя, дотриманню принципу законності як складової верховенства права. Право на винагороду у державного виконавця виникає у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу, стягненням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Суд вказує, що винагорода державному виконавцю відноситься до виплат, що належать до фонду оплати праці, вказана виплата не включена до переліку виплат, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, наведеному у п. 4 Порядку №100.

Винагорода державному виконавцю за своєю суттю охоплюється поняттям «додаткова заробітна плата» та входить до структури заробітної плати, оскільки ця стимулююча виплата виплачується за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій. Враховуючи те, що вказана виплата може виплачуватись неодноразово в залежності від якості та результативності праці державного виконавця, продуктивності його роботи, вона не може вважатись одноразовою грошовою виплатою.

Таким чином, така складова заробітної плати, як винагорода державному виконавцю, враховується при обчисленні середньої заробітної плати працівника у всіх випадках її збереження відповідно до положень Порядку №100.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 814/564/16.

За таких обставин, відповідачем по справі не правильно нараховані ОСОБА_1 відпускні та матеріальна допомога.

Так, нарахування та виплати повинні становити:

1. Нарахування суми частини щорічної основної відпустки тривалістю ЗО календарних днів з 29 липня по 28 серпня 2019 року проводились шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Розрахунковий період для розрахунку відпустки з липня 2018 р. по червень 2019 р. складає 364 дні за винятком 11 календарних днів (10 календарних днів святкові та неробочі дні та 1 день відпустки за власний рахунок), а відтак: 364- 11= 353 днів.

Матеріалами справи підтверджено, що в розрахунковий період ОСОБА_1 було виплачено - 37541,78 грн. винагороди державного виконавця.(5916,73 грн. за липень 2018, 10293,51 грн. за вересень 2018, 4438,51 грн. за листопад 2018, 6052,74 грн. за березень 2019, 1230,53 грн. за квітень 2019, 5803,21 грн. за травень 2019, 3761,55 грн. за червень 2019)

Сумарний заробіток з липня 2018 р. по червень 2019 р. складає 178 454,88 грн. без урахування винагороди державного виконавця.

178 454,88 грн. (сумарний заробіток без врахування винагороди державного виконавця) + 37541,78 грн. (винагорода державного виконавця в розрахунковий період) = 215996,66 грн.

Середньоденна зарплата:

215996,66 грн. : 353 к. дні = 611,89 грн.

Сума оплати основної щорічної відпустки за 3 календарних дні:

611,89 грн. * 3 к. дні = 1835,67 грн.

Сума оплати основної щорічної відпустки за 27 календарних днів:

611,89 грн. * 27 к. днів = 16521,03 грн.

При нарахуванні грошової допомоги до відпустки за липень 2019 року розрахунковий період був з травня 2019 р. по червень 2019 р.

Кількість фактично відпрацьованих днів у розрахунковому періоді 39 роб.

днів:

У травні 2019: 21 роб. днів;

У червні 2019: 18 роб. днів;

Сумарний заробіток з травня 2019 р. по червень 2019 р. складає 27749,73 грн. без урахування винагороди державного виконавця.

В розрахунковий період ОСОБА_1 було виплачено - 9564,76 грн. винагороди державного виконавця(5803,21 грн. за травень 2019, 3761,55 грн. за червень 2019).

27749,73 грн. (сумарний заробіток без врахування винагороди державного виконавця) + 9564,76 грн. (винагорода державного виконавця в розрахунковий період) = 37314,49 грн.

Середньоденна зарплата:

37314,49 грн. : 39 роб. днів = 956,78 грн.

Середньомісячна кількість робочих днів:

(21 + 18) : 2 = 20 роб днів.

Сума грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку:

956,78 грн. х 20 роб. днів = 19135,60 грн.

Нарахування суми частини щорічної основної відпустки тривалістю 15 календарних днів з 03 серпня по 17 серпня 2020 року проводились шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Розрахунковий період для розрахунку відпустки з серпня 2019 р. по липень 2020 р. складає 364 днів за винятком 10 календарних днів (10 календарних днів святкові та неробочі дні), а відтак: 364-10= 354 днів.

Судом встановлено, що в розрахунковий період ОСОБА_1 було виплачено - 42510,85 грн. винагороди державного виконавця(8032,79 грн. за серпень 2019, 3619,34 грн. за вересень 2019, 106,28 грн. за жовтень 2019, 16980,57 грн. за листопад 2019, 8489,41 грн. за березень 2020, 5282,46 грн. за липень 2020)

Сумарний заробіток з серпня 2019 р. по липень 2020 р. складає 175470,27 грн. грн. без урахування винагороди державного виконавця.

175470,27 грн. (сумарний заробіток без врахування винагороди державного виконавця) + 42510,85 грн. (винагорода державного виконавця в розрахунковий період) = 217981,12 грн.

Середньоденна зарплата: 217981,12 грн. : 354 к. дні = 615,77 грн.

Сума оплати суми частини щорічної основної відпустки тривалістю 15 календарних днів з 03 серпня по 17 серпня 2020 року: 615,77 грн. * 15 к. днів = 9236,55 грн.

При нарахуванні грошової допомоги до відпустки за серпень 2020 року розрахунковий період був з червня 2020 р. по липень 2020 р.

Кількість фактично відпрацьованих днів у розрахунковому періоді 43роб.

днів:

У червні 20: 20 роб. днів; У липні 20: 23 роб. днів;

Сумарний заробіток з червня 2020 р. по липень 2020 р. складає 27430,00 грн. без урахування винагороди державного виконавця.

В розрахунковий період ОСОБА_1 було виплачено - 5282,46 грн. винагороди державного виконавця за липень 2020.

27430,00 грн. (сумарний заробіток без врахування винагороди державного виконавця) + 5282,46 грн. (винагорода державного виконавця в розрахунковий період) = 32712,46 грн.

Середньоденна зарплата: 32712,46 грн. : 43 роб. днів = 760,75 грн. Середньомісячна кількість робочих днів:' (23 + 20) : 2 = 21,5 роб днів.

Сума грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку: 760,75 грн. х 21,5 роб. днів = 16356,13 грн.

При нарахуванні матеріальної допомоги на соціально побутові потреби в жовтні 2020 року розрахунковий період був з серпня 2020 р. по вересень 2020 р.

Кількість фактично відпрацьованих днів у розрахунковому періоді 30 роб. днів:

У серпні 20: 9 роб. днів; У вересні 20: 21 роб. днів;

Сумарний заробіток з серпня 2020 р. по вересень 2020 р. складає 18255,64 грн. без урахування винагороди державного виконавця.

Також, в розрахунковий період ОСОБА_1 було виплачено - 9771,17 грн. винагороди державного виконавця (5081,13 грн. за серпень 2020, 4690,04 грн. за вересень 2020).

18255,64 грн. (сумарний заробіток без врахування винагороди державного виконавця) + 9771,17 грн. (винагорода державного виконавця в розрахунковий період) = 28026,81 грн.

Середньоденна зарплата: 28026,81 грн. : 30 роб. днів = 934,23 грн. Середньомісячна кількість робочих днів: (20 + 22) : 2 = 21 роб днів.

Сума грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку: 934,23 грн. х 21 роб. днів = 19618,83 грн.

За таких обставин, у зв`язку з противоправними діями відповідача, щодо не включення винагороди державного виконавця при розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 не доотримав 19401,76 грн.:

За відпустку тривалістю 3 календарних днів у липні 2019 року:

1835,67 грн.(з урахуванням винагороди державного виконавця) - 1516,62 грн. (без урахування винагороди державного виконавця) = 319,05 грн.

За відпустку тривалістю 27 календарних днів у серпні 2019 року: 16521,03 грн.(з урахуванням винагороди державного виконавця) -13649,58 грн. (без урахування винагороди державного виконавця) = 2871,45 грн.

За грошову допомогу виплачену за липень 2019 року:

19135,60 грн. (з урахуванням винагороди державного виконавця) - 14230,60 грн.(без урахування винагороди державного виконавця) = 4905,00 грн.

За відпустку тривалістю 15 календарних днів у серпні 2020 року: 9236,55 грн.(з урахуванням винагороди державного виконавця) - 7411,26 грн. (без урахування винагороди державного виконавця) = 1825,29 грн.

За грошову допомогу виплачену за серпень 2020 року:

16356,13 грн. (з урахуванням винагороди державного виконавця) - 13715,07 грн.(без урахування винагороди державного виконавця) = 2641,06 грн.

За матеріальну допомогу на соціально побутові потреби в жовтні 2020 року:

19618,83 грн. (з урахуванням винагороди державного виконавця) - 12778,92 грн.(без урахування винагороди державного виконавця) = 6839,91 грн.

Суд вказує, що згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь - яким строком і місячний строк для звернення до суду не застосовується. -

Зміст вказаних вище правових норм свідчить про те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до статті 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною ЗО червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону, як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналізуючи положення трудового законодавства в контексті конституційного звернення, Конституційний Суд України виходить з того, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Конституційним Судом України визначено, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати.

Крім того, відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Водночас, статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто, на думку суду, вказаними нормами визначено обов`язок роботодавця провести розрахунок із працівником саме в день його звільнення; при цьому, у разі наявності вини власника або уповноваженого ним органу щодо невиплати працівникові належних йому сум при звільненні в такому разі при відсутності спору щодо розміру таких сум підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 807/3664/14, від 16.01.2019 року у справі № 802/1052/17-а, від 05.03.2021 року у справі № 120/3276/19-а.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що виразилась у не врахуванні винагороди державного виконавця, яка є складовою заробітної плати, при розрахунку відпустки та грошової допомоги до відпустки, матеріальної допомоги.

Стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код 43315445, адреса: Харківська область, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого 16, поштовий індекс 61002) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 19401 (дев`ятнадцять тисяч чотириста одну) грн. 76 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.