Справа № 606/1008/22
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/1008/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: судді Мельник А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, інспектор СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Стасишин Ярослав Степанович про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, інспектор СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Стасишин Я.С., у якій просив скасувати постанову серії БАД№189584 від 23.06.2022 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за ч. 2 ст. 126, ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказану постанову було винесено незаконно, оскільки позивач не є спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 та ст.126 КУпАП, так як мінітрактор не є транспортним засобом та не підлягає державній реєстрації, мінітрактор є засобом механічної обробки грунту, а відтак посвідчення водія відповідної категорії для його управління також не потрібно. Крім того, у додаткових поясненнях до позову представником позивача вказано про те, що при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектором поліції не було дотримано процедури розгляду справи, передбаченої ст.279 КУпАП, інспектор лише обмежився формальним складенням протоколу. Крім того, представник наголосив на тому, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 23.06.2022 керував мотоблоком, з відеозапису праціників поліції слідує, що мотоблок перебуває в нерухомому стані, зупинки працівниками поліції мотоблоку під керуванням ОСОБА_1 також не відображено. За таких обставин позивач та його представник вважають безпідставним винесення спірної постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30.06.2022 позовну заяву було залишено без руху, вказано на недоліки позовної заяви та надано строк на їх усунення.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у справі судове засідання на 02.08.2022, яке в подальшому було відкладено на 17.08.2022 та 06.09.2022.

01.08.2022 від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача вказує на те, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки під час патрулювання інспектором СРПП ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області було зупинено транспортний засіб, яким керував позивач, при його огляді виявлено зміни у конструкції транспортного засобу, а саме мінітрактора, без відповідної категорії на нього та який не зареєстрований в установленому порядку, чим порушив вимоги п.п.2.1А, 2.9В ПДР, внаслідок чого скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.126 та ч.6 ст.121 КУпАП. Доводи позивача вважає безпідставними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. У відзиві на позов представник відповідача також просить справу розглянути за його відсутності. До вказаного відзиву було додано відеозапис вчиненого позивачем правопорушення.

У судове засідання сторони не з`явились. Позивач та його представник подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача інспектор СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Стасишин Ярослав Степанович у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС Україниу разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

23.06.2022 інспектором СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Стасишиним Я.С. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД№189584, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 23.06.2022 о 18 год 17 хв. по вул.Молодіжній с.Мшанець водій ( ОСОБА_1 ) керував мінітрактором без відповідної категорії на право керування даним транспортним засобом та не зареєстрованим у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.1А, 2.9В ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії БАД№189584 від 23.06.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підпунктом 2.1а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а саме накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 2.9 в ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, а саме накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач у позовній заяві зазначав, що мінітрактор є засобом механізованої обробки грунту, догляду за насадженнями, механізації ручної праці і реєстрації не підлягає.

З цього приводу суд зазначає наступне. Визначення терміну "транспортний засіб" наведено в пункті 1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до роз`яснень Верхового Суду, викладених в постанові №278/3362/15-к від 01.03.2018, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Згідно п.1 «Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів», затвердженого постановою КМ України від 08.07.2009 №694, (далі - Порядок) Порядок визначає процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі - реєстрація) та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі - машини), здійснення інших заходів, пов`язаних з реєстрацією та веденням обліку машин.

Згідно п.3 Порядку власник машини або інша особа, яка використовує її на законних підставах (далі - власники), крім суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 5 пункту 8 цього Порядку, зобов`язані зареєструвати в інспекції машину протягом 10 діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації. Строк реєстрації може бути продовжений інспекцією у разі неможливості власника своєчасно її провести у зв`язку з хворобою, відрядженням чи з інших причин.

Таким чином мінітрактор Зубр підлягає реєстрації, проте позивачем реєстраційний документ на транспортний засіб пред`явлено не було. Окрім того для керування таким транспортним засобом необхідно отримати посвідчення тракториста- машиніста, однак таке у позивача відсутнє.

Зазначені обставини свідчать про те, що в даному випадку мінітрактор може використовуватися як механічний транспортний засіб, а тому доводи позивача щодо того, що мінітрактор не є транспортним засобом та не підлягає державній реєстрації, а відтак посвідчення водія відповідної категорії для його управління також не потрібно є безпідставними.

Разом з тим, суд зазначає, що ст. 245 КУпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП України закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Водночас, вина особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст.251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

В підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозаписи з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які, на думку відповідача, містять інформацію про те, що транспортний засіб (мінітрактор) було зупинено за порушення водієм п.п. 2.1 а, 2.9 в ПДР.

Суд звертає увагу на те, що диспозиція ч. 6 ст. 121 та ч.2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, зокрема, за керування незареєстрованим транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як було зазначено вище, обов`язковою умовою притягнення водія до адміністративної відповідальності є встановлення в діях водія складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони.

Водночас, суд зауважує, що з долучених до матеріалів справи відеозаписів не можливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 та ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки відеозаписом не зафіксовано факт керування водієм транспортним засобом, на що вказував також представник позивача.

Переглянувши доданий відеозапис, суд встановив, що відеозапис розпочато в момент, коли транспортний засіб (мінітрактор з причепом) позивача вже був зупинений на узбіччі дороги. Відеозаписом не зафіксовано рух транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач. Факту керування позивачем транспортним засобом, перебування за кермом у процесі руху, переміщення тощо не зафіксовано.

Вказане виключає можливість встановити наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121, ч.2 ст.126 КУпАП, у виді порушення п.п. 2.1 а, 2.9 в ПДР.

Крім того, суд зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі 537/2088/17.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, будь-які належні, достовірні та достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача, наявні у справі докази, зокрема постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив вказане у ній правопорушення, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 72-77,90,241-246,255,268,286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, інспектор СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Стасишин Ярослав Степанович про скасування постанови - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД№189584 від 23.06.2022, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121, ч.2 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Інспектор сектору реагування патрульної поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Стасишин Ярослав Степанович, вул. Січових Стрільців, 13, м.Теребовля, Тернопільська область.

Повний текст рішення складено та підписано 06 вересня 2022 року.

Суддя А.В. Мельник