Справа № 600/1581/22-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1581/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

06 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дністровської районної державної адміністрації, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань проходження альтернативної (невійськової) служби Дністровської районної державної адміністрації №2 від 24.01.2022 "Про продовження терміну проходження альтернативної (невійськової) служби ОСОБА_1 ".

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом належним чином не оцінено доводів позивача про існування об`єктивних обставин, за яких остання була позбавлена можливості звернутись до суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений с.5 ст.122 КАС України, однак об`єктивних обставин, які б перешкоджали звернутись до суду, у визначені законом строки, останнім не наведено.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом унормовано також пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Приписи вищенаведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у частині першій статті 44 КАС України, якою регламентовано, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Також статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, окрім іншого, дотримання встановленого законом строку звернення до суду.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у своєму рішенні у справі "Варбанов проти Болгарії" (Varbanov v. Bulgaria), №31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) зазначив, "що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 ЄСПЛ у пункті 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду, відносини стають стабільними.

Положеннями частини першої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини другої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, ч.5 ст.122 КАС України врегульовано, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, за змістом наведених норм, для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, предмет даного спору стосується проходження останнім альтернативної (невійськової) служби, тобто публічної служби. Тому, для звернення до суду з цим позовом встановлюється місячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено у заяві про поновлення строку на оскарження рішення відповідача, з оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 ознайомився 25.01.2022, а перебіг строку звернення до адміністративного суду з даним позовом почався 26.01.2022 року. Строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду з цим позовом у межах, установлених законом, тривав з 26.01.2022 року по 28.02.2022 року (26.02.2022 року та 27.02.2022 року субота та неділя, тобто вихідні дні). Однак, даний позов подано до суду 08.04.2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у поданій ОСОБА_1 заяві, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації його права на звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк. У заяві не наведено причин, пов`язаних безпосередньо з позивачем, які унеможливили його звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк; не наведено обставин, які виникли об`єктивно, незалежно від волі позивача саме протягом строку, який пропущено (в тому числі і з 26.01.2022 року по 24.02.2022 року); до заяви не додано жодних належних і допустимих доказів. Також судом зазначено, що в період дії в Україні воєнного стану (в тому числі 24.02.2022 року) безпосередньо як у населеному пункті, де проживає позивач (Чернівецька область, Дністровський район, с. Стальнівці), так і місті знаходження представника позивача адвоката Спіжавки Т.Г. (м. Чернівці), та й загалом на території Чернівецької області не велися бойові дії, а Чернівецький окружний адміністративний суд, який знаходиться у м. Чернівці, не припиняв свою роботу. Зазначене не позбавляло фізичної та реальної можливості позивача (його представника) подати до суду цей позов з дотриманням установленого законом строку.

В свою чергу, колегія суддів, надаючи правову оцінку доводам скаржника виходить із наступного.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2119-ІХ від 15 березня 2022 року, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2212-ІХ від 21 квітня 2022 року, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2263-ІХ від 22 травня 2022 року, постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховний Суд на сайті Судової влади України оприлюднив інформацію щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, зокрема, зауважив, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

При цьому, у листі Верховного Суду від 04.03.2022 зазначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Також 2 березня 2022 року Рада суддів України видала Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Серед основних рекомендацій щодо розгляду судових справ зокрема вказано, що суди мають продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2022 року у справі №240/3771/21 вказав, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві. Саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, позивачем зокрема зазначено, що введення воєнного стану значно ускладнило його контактування з представником та виконання останнім роботи з виготовлення повноцінного процесуального документу. В зв`язку з постійними повітряними тривогами, які оголошувались майже щодня, що підтверджується повідомленнями з загальнодоступних офіційних Телеграм-каналів "Сирени Буковини" та "Чернівецька міська рада" неможливо було подати позовну заяву у строк встановлений законом, так як доводилося тривалу кількість часу проводити в бомбосховищі, тоді як ОСОБА_1 , так і адвокату необхідно було знаходитись в більш-менш прийнятних умовах: коли працює Інтернет, є можливість переговорити наодинці, друкувати текст на комп`ютері, уточнювати деталі, ознайомитись з судовою практикою, тощо. Крім того, війна вимагала від позивача і його представника вчинення дій з убезпечення власних сімей від можливих ризиків. Також, у перший день війни -24.02.2022 не надавалися поштові послуги. При цьому, скаржник просив звернути увагу, що позов подано за першої можливості, як тільки повітряні тривоги почали оголошувати з меншою періодичністю.

Водночас скаржник послався на Рекомендації Рада суддів України від 2 березня 2022 року Рада суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного станув тій частині, що суди мають продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не надано оцінки всім обставинам на які позивач посилається як на такі, що перешкоджали своєчасному поданню позовної заяви, а відтак колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, поважними.

За правилами частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання та є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 304, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дністровської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.