Справа № 640/25742/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року адміністративний позов задоволено:

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 №.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Зокрема, апелянт вказує, що контролюючий орган вправі проводити камеральні перевірки податкових декларацій, а тому відсутня необхідність призначення документальної перевірки у зв`язку з тим, що камеральна перевірка проводилась на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екско Плюс» з метою залучення коштів на фінансування будівництва об`єкту інвестиції: відповідно до проектної документації (І черга будівництва) двох житлових багатоповерхових будинків з вбудованими та спеціально пристосованими приміщеннями для суспільного використання, а також автостоянка, будівництво якого здійснюється Емітентом (ТОВ «Екско Плюс») у місті Києві за будівельною адресою: проспект 40-річчя Жовтня, 60, здійснило випуск іменних безпроцентних цільових облігацій.

Інформацію про випуск іменних безпроцентних (цільових) облігацій ТОВ «Екско Плюс», зареєстровано Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку 17.09.2007 та опубліковано 18.09.2007 у виданні «Бюлетень. Цінні папери України» №210 (2140).

Враховуючи умови емісії іменних безпроцентних (цільових) облігацій, які випустило ТОВ «Екско Плюс», ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Екско Плюс» договір бронювання об`єкту інвестування №2-18-158 від 25.02.2008 (Договір бронювання).

Згідно пункту 1.1 Договору бронювання:

- облігація - іменна безпроцентна (цільова) облігація випущена Емітентом. Одна облігація за умови виконання Інвестором вимог Інформації про випуск та цього Договору, надає право на отримання у власність 0,01 (однієї сотої) квадратного метра загальної площі Об`єкта інвестування;

- об`єкт будівництва - відповідно до Проектної документації (І черга будівництва) два житлових багатоповерхових будинки з вбудованими та спеціально пристосованими приміщеннями для суспільного використання, а також автостоянка, будівництво яких здійснюється у місті Києві за будівельною адресою: проспект 40-річчя Жовтня. 60. Адреса Об`єкта будівництва та його складових частин визначатиметься після прийняття Об`єкта будівництва зі всіма складовими частинами в експлуатації в порядку, встановленому законодавством України;

- об`єкт інвестування - житлове приміщення (квартира), яке розташоване в Об`єкті будівництва, детальна характеристика якого наведена в пункті 2.3. Договору.

Відповідно до пункту 2.2 Договору бронювання Емітент зобов`язується здійснити Бронювання за Інвестором Об`єкта інвестування та передати його у власність Інвестору шляхом погашення Пакету Облігацій, а Інвестор зобов`язується в порядку та в строки, визначені цим Договором та Інформацією про випуск набути право власності на Пакет Облігацій та пред`явити його до погашення Емітенту.

Згідно з пунктом 2.3 Договору бронювання характеристика Об`єкта Інвестування відповідно до Проектної документації: найменування: квартира; будівельний номер: 2-18-158; поверх: 18; будинок: 2; проектна загальна площа: 119,14; проектна житлова площа: 65,78; кількість кімнат: 3.

Відповідно до пункту 3.1. Договору бронювання для отримання у власність Об`єкта інвестування Інвестор зобов`язаний набути право власності на Пакет Облігацій шляхом укладення Договору купівлі-продажу Облігацій з Продавцем та здійснити оплату вартості Пакету Облігацій за рахунок власних коштів та/або за рахунок коштів, отриманих в якості кредиту від банку, згідно з графіком, визначеним в п. 3.2. цього Договору та договором купівлі-продажу Облігацій.

Згідно з пунктом 4.1. Договору бронювання погашення Пакету Облігацій відбувається після завершення будівництва Об`єкта будівництва, введення його в експлуатацію (всіх його складових). Погашення Пакету Облігацій (у тому числі дострокове) до моменту прийняття Державною приймальною комісією Об`єкта будівництва (зі всіма його складовими частинами) в експлуатацію як закінченого будівництвом об`єкта не передбачається.

Відповідно до пункту 4.10 Договору бронювання Емітент погашає Облігації шляхом передачі у власність Інвестору Об`єкта Інвестування та майнових прав, пов`язаних з ним у випадку наявності у власності Інвестора Пакету Облігацій, визначеного в п.2.5. цього Договору.

Згідно з підпунктом 4.14.2 пункту 4.14 Договору бронювання оформлення документів, які підтверджують погашення Облігацій буде здійснюватися за вибором Емітента, зокрема, шляхом укладення між Сторонами договору міни Об`єкта інвестування на Пакет Облігацій.

З метою інвестування та фінансування витрат для придбання Квартири через купівлю іменних безпроцентних (цільових) облігацій, які для таких потреб випустило ТОВ «Екско Плюс», а також для отримання у власність Квартиру, ОСОБА_1 уклала:

1) Договір купівлі-продажу облігацій від 07.04.2008 №2-8-158:335-12-БД/08, на умовах якого ОСОБА_1 придбала право власності на Пакет Облігацій у кількості 11 914 штук за 1 421 492,86 грн, які за Договором бронювання необхідно було їй придбати для обміну на Квартиру.

2) Договір про надання споживчого кредиту від 22.04.2008 №0, на умовах якого ОСОБА_1 отримала в АКБ «УкрСиббанк» кредит строком до 22.04.2038 для фінансування витрат, пов`язаних з придбанням Квартири - оплати вартості Пакета Облігацій, які їй необхідно було придбати та в подальшому обміняти на Квартиру.

3) Договір іпотеки №83745, посвідчений 22.04.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та зареєстрований в реєстрі за №1466 (Договір іпотеки), за яким ОСОБА_1 у забезпечення своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 передала АКБ «УкрСиббанк» в іпотеку житлову нерухомість, яка знаходиться в стадії будівництва (Об`єкт інвестування), а саме: трикімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_1 , проектною загальною площею 119,14 кв.м., проектною житловою площею 65,78 кв.м., будівельна адреса якої згідно з укладеним Договором бронювання об`єкта інвестування №2-18-158 від 25.02.2008 року: АДРЕСА_2 , яка стане власністю ОСОБА_1 у майбутньому.

Після завершення будівництва та набуття ОСОБА_1 прав власності на Квартиру в обмін за переданий нею Пакет Облігацій , між ОСОБА_1 та Банком о підписано договір про внесення змін №1 до Договору іпотеки, посвідчений 11.01.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та зареєстрований в реєстрі за №20. З урахуванням вказаних змін ОСОБА_1 у забезпечення своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 123,60 кв.м., житловою площею 67,80 кв.м., що складається з 3-х кімнат і розташована за адресою: АДРЕСА_3 та є власністю ОСОБА_4 на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. від 21.05.2010 за реєстровим №3352, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна від 08.06.2010 у реєстрову книгу №642-72 за номером №46135.

4) Договір застави майнових прав №2382 від 22.04.2008, на умовах якого ОСОБА_1 у забезпечення своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 передала в заставу майнові права за Договором бронювання об`єкта інвестування №2-18-158 від 25.02.2008 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

5) Договір застави цінних паперів (облігацій) №561 від 22.04.2008, згідно якого ОСОБА_1 у забезпечення своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.04.2008 передала в заставу цінні папери, а саме іменні безпроцентні (цільові) облігації у бездокументарній формі випуску, які засвідчують внесення їх власником грошових коштів за договором купівлі-продажу облігацій від 07.04.2008 №2-8-158;335-12-БД/08, та надають такому власникові право на отримання Об`єкту інвестування, а саме: трикімнатної квартири в багатоквартирному житловому будинку першої черги будівництва житловому комплексі, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_2 .

6) Договір міни, посвідчений 21.05.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №5352 (Договір міни), на умовах якого ОСОБА_1 передала у власність ТОВ «Екско Плюс» Пакет Облігацій (11 914 штук), а ТОВ «Екско Плюс» в обмін передало ОСОБА_1 об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 здійснила державну реєстрацію її права власності Квартиру 08.06.2010, а зареєструвала своє основне місце проживання в Квартирі - 11.09.2014.

У 2018 році ОСОБА_1 сплатила відсотки за договором про надання споживчого кредиту від 22.04.2008 №0 та подала декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік у якій самостійно визначила суму, на яку зменшується податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку використанням права на податкову знижку у розмірі 53 194,46 грн.

28.05.2019 контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, поданої ОСОБА_1 , за результатом якої складено акт від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21.

У ході перевірки виявлено та зафіксовано в акті від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21 порушення ОСОБА_1 вимог підпункту 166.4.2 пункту 166.4 статті 166, підпункту 14.1.87 пункту 14.1 статті 14; пункту 175.1 статті 175; підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166; підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166; підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України, шляхом завищення суми податку на доходи фізичних осіб, яка зазначена ОСОБА_1 у податковій декларації як така, що підлягає поверненню з бюджету на 53 194,46 грн.

На підставі вказаного висновку акту від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 53 194,46 грн.

Позивач оскаржила податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 № в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України. Однак, рішенням Державної фіскальної служби України від 23.09.2019 №2869/6/99.00.0805.04 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 № залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив про порушення відповідачем порядку призначення та проведення вказаної перевірки, що вказує на її незаконність та, як наслідок, протиправність прийнятого за висновками такої перевірки податкового повідомлення-рішення від 10.07.2019 №.

Також, суд першої інстанції вказав, що позивач має право на податкову знижку у 2018 році у розмірі частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом 2018 року на умовах договору про надання споживчого кредиту від 22.04.2008 №0. Наведене свідчить про необґрунтованість висновків відповідача у цій частині, а отже й про протиправність податкового повідомлення-рішення від 10.07.2019 №.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 цієї статті камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 цієї статті документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентований статтею 78 ПК України.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. При цьому законодавець чітко розмежовує правову природу та процедуру проведення документальних позапланових виїзної та невиїзної перевірок.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відтак, апеляційний суд наголошує, що нормами ПК України чітко встановлені умови та порядок проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2019 контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, поданої ОСОБА_1 , за результатом якої складено акт від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21.

На підставі вказаного висновку акту від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 53 194,46 грн.

При цьому, згідно з матеріалами акту камеральної перевірки від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21, контролюючий орган проводив перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи поданої за 2018 рік.

Однак, як зазначено безпосередньо в самому акті перевірки від 28.05.2019 №3561/26-15-13-11-21, під час перевірки були використані наступні документи: декларація про майновий стан і доходи за 2018 рік; дані з ЦБ ДРФО ДФС України щодо нарахованого (виплаченого) доходу та нарахованого (перерахованого) податку (форма - 1 ДФ); довідка про доходи за 2018 рік; меморіальні ордери за 2018 рік; виписка за кредитних договором; копія договору про надання споживчого кредиту від 22.04.2008 №0; копія додаткової угоди від 12.01.2012 №3 до договору про надання споживчого кредиту від 22.04.2008 №0; копія договору застави цінних паперів (облігацій) від 22.04.2008 №561; копія договору іпотеки від 22.04.2008 №83745; копія договору банківського рахунку від 22.04.2018 №1784362; витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень; копія договору застави майнових прав №2382 від 22.04.2008; договір купівлі-продажу квартири від 12.06.2018; копія договору поруки від 22.04.2008 №199418; картка з реквізитами.

З системного аналізу наведеного вище переліку документів, які були використані контролюючим органом при проведенні камеральної перевірки, колегія суддів дійшла висновку, що вказані документи відповідно до пункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України є предметом саме документальної, а не камеральної перевірки, що було вірно встановлено судом першої інстанції та спростовує доводи апелянта про можливість проведення в межах спірних правовідносин камеральної перевірки.

Апеляційний суд звертає увагу податкового органу, що проведення камеральної перевірки позивача було б правомірним у випадку, коли предметом перевірки було б лише податкова декларація про майновий стан і доходи, подана за 2018 рік, однак, податковим органом в межах перевірки також використано: декларація про майновий стан і доходи за 2018 рік; дані з ЦБ ДРФО ДФС України щодо нарахованого (виплаченого) доходу та нарахованого (перерахованого) податку (форма - 1 ДФ); довідка про доходи за 2018 рік; меморіальні ордери за 2018 рік; виписка за кредитних договором; копія договору про надання споживчого кредиту від 22.04.2008 №0; копія додаткової угоди від 12.01.2012 №3 до договору про надання споживчого кредиту від 22.04.2008 №0; копія договору застави цінних паперів (облігацій) від 22.04.2008 №561; копія договору іпотеки від 22.04.2008 №83745; копія договору банківського рахунку від 22.04.2018 №1784362; витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень; копія договору застави майнових прав №2382 від 22.04.2008; договір купівлі-продажу квартири від 12.06.2018; копія договору поруки від 22.04.2008 №199418; картка з реквізитами.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на відміну від камеральної перевірки, документальна невиїзна перевірка потребує наявності наказу про призначення документальної перевірки та обов`язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення. Однак, згідно матеріалів справи не встановлено, а відповідачем не доведено оформлення та направлення позивачу вказаних документів.

Наведена обставина свідчить про те, що контролюючий орган порушив встановлений ПК України порядок призначення та проведення документальної перевірки, провівши останню у вигляді камеральної перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно висновку, сформульованого Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/17123/18 (постанова від 21.02.2020 року), «оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

У ще одній палатній справі (постанова від 22.09.2020 року у справі №520/8836/18) окрім наведених, суд касаційної інстанції обґрунтував відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: «перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом» та «встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання».

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Системний аналіз наведених норм у своїй сукупності дає підстави для висновку, що акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, зважаючи на те, що контролюючий орган порушив встановлений ПК України порядок проведення документальних перевірок, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перевірка позивача була проведена за відсутності на те правових підстав, що в силу неодноразово згаданих вище позицій Верховного Суду свідчить про протиправність прийнятого за її наслідками податкового повідомлення-рішення та, як наслідок, необхідність його скасування.

В контексті наведеного колегія суддів також зауважує, що за встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевіри без законних підстав у суді відсутня необхідність аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 29.04.2021 року у справі № 320/6192/19.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог з огляду на недоведення відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятого рішення.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Л.Т. Черпіцька