Справа № 620/14357/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Аліменка В.О., Мельничука В.П., при секретарі Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо не надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 05 серпня 2021 року протиправною;

- зобов`язати Чернігівську обласну прокуратуру надати ОСОБА_1 відповідь на його скаргу від 05 серпня 2021 року у строки, визначені Законом України Про звернення громадян № 393/96-ВР.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідь від Чернігівської обласної прокуратури на скаргу від 05.08.2020 року не отримував, тому вважає, що бездіяльність відповідача є протиправною.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо не надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 05 серпня 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходив із того, що доказами направлення кореспонденції позивачу можуть слугувати касовий чек, розрахункова квитанція або відбиток календарного штемпелю поштового відділення з датою на списку згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Чернігівською обласною прокуратурою подано апеляційну скаргу, в якій представник просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції під час розгляду справи проігнорував вимоги Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 №211, згідно з п.1.3, п.3.1.4.5 якого встановлено, що просте поштове відправлення обробляється та штемпелюється у сортувальному вузлі, а не у відділі поштового зв`язку.

Апелянт наголошує, що список згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України від 13.08.2021 №126802 містить інформацію про відправлення відповіді ОСОБА_1 та є внутрішнім документом окружної прокуратури, який підтверджує надсилання листа простою кореспонденцією. Однак, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно відхилено вказаний документ як доказ та визнано його неналежним у зв`язку з непроставленням оператором поштового зв`язку штампувального відбитку.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 02 серпня 2022 року.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення Чернігівським окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач 05.08.2020 року звернувся до відповідача із скаргою на дії дізнавача ВД ЧРВП ГУНП в Чернігівській області Романенко О.В. щодо не виконання вказівок прокурора, зазначених у постанові від 19.06.2021 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0004779 від 30.07.2021 року.

Чернігівською окружною прокуратурою 13.08.2020 року надано відповідь за №4708ВИХ-21, в якій зазначено, що окружною прокуратурою підготовлено лист керівнику СУ ГУЕП в області з вимогою усунення порушень вимог КПК України, допущених при розслідуванні даного кримінального провадження та притягнення до відповідальності дізнавача та керівника ВД ЧРУП ГУНП в області, яке перебуває на розгляді.

Однак, станом на день подання позову до суду, відповіді про вжиті заходи та результати розгляду скарги від 05.08.2021 року позивачем не отримано.

Вважаючи бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо не надання відповіді на скаргу протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (надалі за текстом Закон №№ 393/96-ВР).

Згідно частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до приписів статті 15 Закону № 393/96-ВР, посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно норм частин першої, другої статті 16 Закону № 393/96-ВР, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За статтею 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З аналізу наведених вище положень слідує, що органи, до яких направлені звернення, зобов`язані об`єктивно і своєчасно їх розглядати, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їхнє виконання, повідомляти осіб про наслідки розгляду заяв.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 05.08.2021 року звернувся із скаргою до Чернігівської окружної прокуратури.

Доказом надіслання позивачу листа-відповіді на скаргу позивача Чернігівська обласна прокуратуру надала до суду копію списку згрупованих відправлень, що пересилаються в межах України від 13.08.2021 року №126802, у якому пунктом 5 зазначено прізвище та ініціали позивача.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.

Відповідно до п. 75 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" № 270 від 05.03.2009 року послуги поштового зв`язку оплачуються під час їх замовлення у національній валюті за діючими тарифами. Згідно п. 68 вказаної постанови КМУ про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список.

Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв`язку.

До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання.

Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками.

Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (п. 1 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даному випадку доказами направлення кореспонденції позивачу можуть слугувати касовий чек, розрахункова квитанція або відбиток календарного штемпелю поштового відділення з датою на списку згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України.

Доводи апелянта про те, що список згрупованих простих відправлень, що пересилаються в мажах України від 13.08.2021 року №126802 є внутрішнім документом окружної прокуратури, який підтверджує надсилання листа простою кореспонденцією, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Тимчасовою інструкцією з діловодства в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України від 12.02.2019 року №27 чітко визначено порядок надсилання документів поштовою кореспонденцією, зокрема п.8.17 встановлено список згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України. Згідно даних, які зазначаються у цього списку, в обов`язковому порядку має бути відтиск печатки прокуратури, відбиток календарного штемпеля місця приймання, а також інформація, хто прийняв зазначений список.

Таким чином, відповідач не довів факт надання та направлення позивачу відповіді на скаргу від 05.08.2021 року, оскільки у наданому до суду списку згрупованих простих відправлень від 13.08.2021 року, який є внутрішнім документом відповідача, відсутні найменування об`єкта поштового зв`язку та відбиток календарного штемпелю поштового відділення, до якого був поданий вказаний список.

Додатково колегія суддів зазначає, що також відсутня будь-яка ідентифікуюча інформація стосовно скарги, на яку надається відповідь, а зазначено лише прізвище та ініціали позивача, найменування населеного пункту.

Окрім цього, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Чернігівської обласної прокуратури надати ОСОБА_1 відповідь на його скаргу від 05 серпня 2021 року у строки, визначені Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР, що вона не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем надано до суду доказ наявності відповіді на скаргу позивача.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В силу положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведене виконання свого обов`язку щодо надання відповіді на скаргу позивача, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують своєчасне скерування позивачеві листа-відповіді, яка надана до суду, а також відсутні будь-які докази того, що позивач отримав вказану відповідь на свою скаргу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного Чернігівської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя В.П.Мельничук