Справа № 159/2893/22
Суддя: Волкова Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/2893/22
Провадження № 2-а/159/74/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

з участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дробчак Людмили Володимирівни до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

представник позивач ОСОБА_1 - адвоката Дробчак Л.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАР № 5623553 від 17.07.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП).

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскарженою постановою ОСОБА_1 поставлено у провину порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України - керування транспортним засобом із перевищенням дозволеної швидкості в межах населеного пункту.

Так, відповідно оскарженої постанови, 17.07.2022 ОСОБА_1 об 11:37 год. керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М07 «Київ-Ковель-Ягодин», 445 км із швидкістю 76 км/год., перевищуючи встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год.

Позивач вважає оскаржену постанову протиправною з огляду на те, що у пункті 7 оскарженої постанови не зазначено доданих до неї належних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення (у тому числі посилань на технічний засіб, яким зафіксоване правопорушення). Окрім того, на підставі доданих відеофайлів неможливо встановити номерний знак ТЗ, швидкість якого зафіксована. Також позивач акцентує, що у постанові зазначено про вчинення адміністративного правопорушення об 11:37 год. 17.07.2022, водночас відеозапис із пристрою TruCam свідчить про фіксацію швидкості руху ТЗ об 11:48 год. 17.07.2022.

Наведені підстави у сукупності вказують на протиправність оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим позивач просить її скасувати і провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

1.2. Відповідно до відзиву на адміністративний позов від 23.08.2022, який надійшов до суду 25.08.2022, відповідач Департамент патрульної поліції позовних вимог не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що оскаржена постанова відповідає вимогам чинного законодавства, прийнята у межах і у спосіб, визначений законом. Інформацію про технічний пристрій, на який здійснено фіксацію перевищення швидкості водієм О.І. зазначено не у пункті 7 постанови, а в резолютивній частині такої постанови. Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LTI 20/20 сертифікований, є придатним до застосування. Обставини щодо перевищення позивачем швидкості руху ТЗ у межах населеного пункту на 26 км підтверджується відеозаписом із пристрою TRUCAM LTI 20/20.

2. Заяви, клопотання учасників справи

Представник позивача у заяві від 29.08.2022 просив справу розглядати за відсутності сторони позивача. Представники відповідачів у судове засідання не прибули, хоча належно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Неявка учасників справи не перешкоджає судовому розгляду на підставі зібраних доказів.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина третя статті 194, частина четверта статті 229 КАС України).

3. Рух справи у суді; інші процесуальні дії у справі

За вказаним позовом, який надійшов до суду 27.07.2022, ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду від 01.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити із особливостями, передбаченими статтею 286 КАС України.

Ухвалою суду від 09.08.2022 залучено до участі у справі співвідповідача Департамент патрульної поліції, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено, залученому відповідачу встановлено строк для подачі відзиву.

Інші процесуальні дії у справі судом не вчинялись.

4. Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

4.1. Встановлення судом фактичних обставин справи здійснено за результатами перевірки доводів позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідження доказів на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку у їхній сукупності.

4.2. Постановою поліцейського рядового поліції УПП у Волинській області Літковця В.П. серії ЕАР № 5623553 від 17.07.2022 водія ТЗ марки «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КпАП у зв`язку із тим, що 17.07.2022 об 11:37 год. на автомобільній дорозі М07 «Київ-Ковель-Ягодин», 445 км останній, керуючи ТЗ, перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 26 км, а саме рухався із швидкістю 76 км/год. (швидкість руху вимірювалась приладом TRUCAM ТС 000798), чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) перевищив встановлене обмеження швидкості руху ТЗ не більше ніж на 50 км. У пункті 7 постанови зазначено про те, що до неї додається відео з бк дм 4235.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

4.3. Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (стаття 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина перша статті 122 Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніхзнаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV Кодексу.

Відповідно до статті 280 Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 222 Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини першої, другої, третьої і п`ятої статті 122 Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 23 Закону № 580 поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною другою статті 283 Кодексу визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною третьою статті 283 Кодексу встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 Кодексу встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 Кодексу закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

За результатами дослідження оскарженої постанови, судом встановлено, що у ній зазначено про спосіб фіксації швидкості руху ТЗ - приладом TRUCAM ТС 000798 (у пункті 5 постанови). Водночас, у пункті 7 постанови у графі «До постанови додаються» про відео з приладу TRUCAM не зазначено.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що відео з приладу TRUCAM ТС 000798 фактично долучене до постанови, копію якого надав суду і позивачу.

На переконання суду, такий недолік постанови, як зазначення приладу, на який здійснено фіксацію правопорушення лише у пункті 5 постанови та не зазначення серед додатків до даної постанови відео з приладу не визначає її як протиправну; при цьому суд не ставить під сумнів існування такого доказу і фактичне долучення до постанови відео з приладу TRUCAM ТС 000798, оскільки його надано суду і позивачу під час розгляду даної справи.

Отже, доказ - відео з приладу TRUCAMТС 000798 суд вважає належним, допустимим та оцінює його на предмет достовірності і достатності.

Оцінюючи обставини щодо часу і місця поставленого у провину ОСОБА_1 вчиненого правопорушення, суд керується таким.

У постанові зазначено про керування позивачем ТЗ на автомобільній дорозі «Київ-Ковель-Ягодин», 445 км та перевищення швидкості в населеному пункті на 26 км об 11:37 год.

Насамперед суд звертає увагу, що визначення місця вчинення правопорушення шляхом формулювання «автомобільна дорога М07 Київ-Ковель-Ягодин», 445 км не дає підстав для висновку про вчинення такого правопорушення саме у населеному пункті (ані оскаржена постанова, ані додані до не докази не містять визначення точного місця зафіксованого правопорушення: назву населеного пункту, назву вулиці).

Окрім того, у постанові зазначено час вчиненого правопорушення 11:37 год. 17.07.2022, водночас на відео із приладу TRUCAM ТС 000798 час зафіксованої швидкості руху ТЗ 11:48 год. 17.07.2022.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів про те, що водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 17.07.2022 об 11:37 год. у населеному пункті.

Отже, оскаржена постанова не містить місця вчинення адміністративного правопорушення, а обставини щодо часу вчинення правопорушення суд вважає недоведеними.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень статей 8, 62 Конституції України до тримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням статті 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

У даному контексті суд звертає увагу на стандарт доведення поза розумним сумнівом, який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, орган має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

На переконання суду, суб`єкт владних повноважень не довів (із дотриманням принципу поза розумним сумнівом) наявності складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 122 КпАП у діях ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням останнім підпункту пункту 12.4 ПДР.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача підлягає скасуванню.

Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу закрити.

5. Щодо судових витрат.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 496,20 гривні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача в користь позивача понесені судові витрати в сумі 496,20 гривні.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАСУкраїни, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвоката Дробчак Людмили Володимирівни, до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАР № 5623553 від 17.07.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в користь ОСОБА_1 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса: місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15.

Повний текст судового рішення складено 06.09.2022.

Головуючий:Ю. Ф. Волкова