Справа № 753/4687/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/4687/21
УХВАЛА

06 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Безименної Н.В., суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В. перевіривши апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міського органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міського органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - головний інспектор з паркування Подільського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міського органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Петриченка Миколи Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року позов задоволено.

Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА), не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 апеляційну скаргу залишено без руху, через її невідповідність ст.286, 295 КАС України, а саме: апеляційну скаргу подано з пропуском строку.

Вказана ухвала отримана апелянтом 01.07.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

В апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції було отримано скаржником 29.11.2021 засобами поштового зв`язку, та первинна апеляційна скарга була подана 03.12.2021 з дотриманням встановленого законодавством строку, однак її було залишено без руху та в подальшому повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків у встановлений судом строк. Заявник зазначає, що не усунення недоліків у встановлений судом строк відбулось внаслідок не проведенням платежів ГУ ДКС України в м.Києві до 14.01.2022, а з 17.01.2022 відповідальний юрист перебував на лікарняному.

На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 скаржником подано клопотання, в якому також повідомлено, що в період новорічних та різдвяних свят ГУ ДКС м.Києва тимчасово не проводило платежі, а відповідальний юрист перебував на лікарняному у зв`язку з коронавірусним захворюванням, внаслідок чого неможливо було вчасно усунути недоліки первинної апеляційної скарги.

В той же час, до суду не було надано жодних доказів не проведення ГУ ДКС України в м.Києві платежів (листів відмов), або хвороби відповідального працівника (копії листка непрацездатності, медичного заключення тощо).

В той же час, з відкритих джерел мережі інтернет на офіційному веб-сайті Державної казначейської служби України за посиланням https://news.dtkt.ua/taxation/common/73715-yak-bude-pracyuvati-derzkaznaceistvo-u-novoricni-ta-rizdvyani-svyata-2022 наявна інформація, що починаючи з 4 січня 2022 року органи Казначейства працюють у звичайному режимі.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд, надаючи оцінку наведеним доводам апелянта, зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Жодних доказів наявності обставин, які унеможливили усунення недоліків первинної апеляційної скарги у встановлений судом строк, що мало наслідком її повернення та подання повторної апеляційної скарги із пропуском законодавчо встановленого строку, апелянтом надано не було.

Також скаржник не скористався своїм правом подати клопотання про продовження встановлених судом строків для усунення недоліків первинної апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апелянт звернувся з апеляційною скаргою 02.12.2021 року та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2022 її було залишено без руху та в подальшому, 04.02.2022 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу повернуто на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, у зв`язку з не усуненням її недоліків.

Зазначена ухвала в касаційному порядку не оскаржувалась.

Колегія суддів звертає увагу, що з моменту постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 29.07.2021, його отримання скаржником 29.11.2021 (самостійно зазначено скаржником в апеляційній скарзі) до моменту повернення первинної апеляційної скарги (04.02.2021) минуло два місяці, протягом яких скаржник не виконав свого обов`язку з подання до суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги і лише 07.02.2022 скаржником проведено оплату судового збору, тобто через 6 місяців з моменту постановлення рішення судом першої інстанції.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя, про що вказував Конституційний Суд України у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011.

Звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведена позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі №400/2226/19

Суд вважає, що попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення, неможливість сплатити судовий збір не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Наведений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06 березня 2018 року у справі №819/1224/15-а, від 28 січня 2020 року у справі №640/5160/19 та від 28 грудня 2020 року у справі №812/758/18 та має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що в цьому випадку саме по собі швидке подання апеляційної скарги вдруге не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки протягом цього часу поведінку відповідача не можна визнати такою, що демонструє сумлінне та добросовісне ставлення до наявних у нього прав і обов`язків, а також вжиття усіх залежних від нього заходів для виконання свої процесуальних обов`язків. Бездіяльність посадових осіб державного органу (органу місцевого самоврядування) в частині виконання вимог ухвали про залишення без руху вперше поданої апеляційної скарги, а також ненадання жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій для виконання обов`язку по сплаті судового збору протягом тривалого строку з дня отримання копії рішення суду першої інстанції свідчить саме на користь висновку про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.06.2021 у справі №320/2061/20 та має бути врахована судом при вирішенні спірного питання.

При цьому, колегія суддів враховує також відсутність будь-яких належних і допустимих доказів обставин, на які посилається скаржник, як на причини пропуску строку на апеляційне оскарження, внаслідок чого наявність таких причин та їх поважність апелянтом не підтверджені.

Згідно з ч.1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особливості провадження в даній категорії справ встановлено у ст.286 КАС України, відповідно до ч.4 якої апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскаржуване рішення проголошено та складено 29.07.2021 та його копію отримано скаржником 29.11.2021, що самостійно визнається в апеляційній скарзі, однак апеляційну скаргу апелянтом подано до суду 17.02.2022, що підтверджується штемпелем ВПЗ на конверті, отже апеляційну скаргу подано скаржником після закінчення строків, установлених як ст.286 КАС України, так і ст.295 КАС України.

Строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 12 липня 2022 року.

У встановлений судом строк та в період до 06 вересня 2022 року вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022 в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням належних підстав для такого поновлення скаржником виконано не було, в той же час, об`єктивних та поважних причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження апелянтом не зазначено, а судом не встановлено, у зв`язку з чим наявні підстави, визначені п.4 ч.1 ст.299 КАС України для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі відмови у відкритті апеляційного провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.169, 299 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

У задоволенні клопотання Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міського органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міського органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - головний інспектор з паркування Подільського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міського органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Петриченка Миколи Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова