Справа № 420/20259/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/20259/21
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі № 420/20259/21 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕІН ЮКРЕІН" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН, , згідно рішення ГУ ДПС в Одеській області від 27.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки від 27.07.2021 №2251/15-32-07-16/37389561. Нормативно обґрунтовуючи власні доводи положеннями п.п. 16.1.9, 16.1.13 п.16.1 ст.16, п.20.1 ст.20, ст.94 Податкового кодексу України, Порядку застосування адмiнiстративного арешту майна платника податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року № 632, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 серпня 2017 р. за № 948/30816, позивач просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ Крейн Юкрейн, , згідно рішення ГУ ДПС в Одеській області від 27.07.2021.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що як на час розгляду справи, так і на час звернення позивача iз даними вимогами до суду адміністративний арешт майна платника податків ТОВ КРЕІН ЮКРЕДН, застосований рішенням від 27.07.2021, є припиненим в силу закону.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 23травня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що положення статті 94 ПК України та частини 7 статті 283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості арешту до набрання рішенням законної сили у встановленому нормами КАС України порядку;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, надав до суду апеляційної інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що застосування адміністративного арешту майна платника податків можливе за умови відмови платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. А незаконність проведення такої перевірки 27.07.2021 було встановлено Касаційним адміністративним судом 22.02.2022 року у справі № 420/12859/21.

Враховуючи, що як на час розгляду справи, так і на час звернення позивача із даними вимогами до суду адміністративний арешт майна платника податків TOB «КРЕІН ЮКРЕІН», застосований рішенням від 27.07.2021, є припиненим в силу закону, відповідач вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заявлені з порушенням приписів законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Також у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив стягнути з Головного Управління ДПС в Одеській області на користь ТОВ «КРЕІН ЮКРЕІН» () витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наказ від 07.07.2021 № 4693-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН () (а.с.8).

На виконання вимог п.77.4 ст.74 ПК України Головним управлінням ДПС в Одеській області було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН копію наказу про проведення документальної планової перевірки від 07.07.2021 №4693-п та письмове повідомлення від 07.07.2021 №1487/КПР/15-32-07-01-14 із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

27.07.2021 контролюючий орган прибув за податковою адресою: 67806 Одеська обл. Овідіопольський район смт.Авангард вул.Теплична буд. 1, для проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2018 року по 31.03.2021.

Головному бухгалтеру ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН Хлебніковій Анжелі Вікторівні було пред`явлені направлення на проведення перевірки та службові посвідчення посадових осіб відповідача.

Головним бухгалтером ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН Хлебніковою Анжелою Вікторівною було відмовлено в допуску до проведення перевірки/відмовлено від проведення документальної планової виїзної перевірки із зазначенням причини відмови:

1) у наказі не зазначена мета перевірки;

2) на перевірки встановлено мораторій;

3) призначення перевірки за період, що виходить за межі 1095 днiв з дня початку перевірки.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт про відмову в допуску до проведення/вiдмову від проведення документальної планової виїзної перевірки від 27.07.2021 № 2251/15-32-07-16/37389561 (а.с.15-20).

28.07.2021 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН згідно рішення ГУ ДПС в Одеській області від 27.07.2021 (справа № 420/13287/21).

Ухвалою суду від 28.07.2021 відмовлено у відкритті провадження за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН згідно рішення ГУ ДПС в Одеській області від 27.07.2020, оскільки між сторонами наявний спір про право, так як відповідачем в судовому порядку оскаржується законність наказу про проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Розглянувши звернення управління податкового аудиту Головного управління ДПС про застосування адміністративного арешту майна платника товариства з обмеженою відповідальністю КРЕН ЮКРЕІН код за , та додані до нього матеріали, на підставі яких було визначено обставини, передбачені підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 розділу II ПК України від 02.12.2010 №2755-VI, а саме: 27.07.2021 о 13 годині 20 хвилин головним бухгалтером ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН Хлебніковою Анжелою Вікторівною відмовлено фахівцям Головного управління ДПС в Одеській області в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 07.07.2021 №4693-п та направлень на перевірку від 22.07.2021 №9311/15-32-07-16-22, 22.07.2021 № 9312/15-32-07-16-22, 22.07.2021 №9313/15-32-07-16-22, 22.07.2021 № 9315/15-32-07-16-22, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, 27.07.2021 о 16:07 заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області Іваном Купка прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН, , що перебуває за адресою: 67806 Одеська обл. Овідіопольський район смт.Авангард вул.Теплична буд. 1.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи адміністративний арешт майна платника податків ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН, застосований рішенням від 27.07.2021, є припиненим.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту статті 77.6 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно підпункту 16.1.13 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний допустити посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом із цим, платнику податків надано право не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки лише у разі непред`явлення ними документів, що передбачені пункту 81.1 статті 81 ПК України (абз. 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України).

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абз 6 п. 81.1 ст. 81 ПК України).

Відповідно пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, позивач склав акт №2251/15-32-07-16/37389561від 27.07.2021 про відмову відповідача у допуску до проведення/вiдмову від проведення документальної планової виїзної перевірки.

На підставі зазначеного акту та звернення управління контролю за підакцизними товарами Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято рішенням від 27.07.2021, відповідно до якого, до ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 ПК України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 632 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 02.08.2017 за № 948/30816 (далі Порядок № 632).

За визначенням пункту 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті (пункт 94.3 статті 94 ПК України).

Пунктом 94.2 цієї статті передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України). Перелік таких підстав є вичерпним.

Згідно із підпунктом 94.6.1 пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

При цьому, відповідно до положень пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

За правилами підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 вказаного Кодексу припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

У разі якщо майно платника податків звільняється з-під адміністративного арешту у випадку, визначеному, зокрема, пунктом 94.19.1, повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється (пункт 94.21 статті Кодексу).

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави дійти до висновку, що за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

Тобто, при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків перевірці підлягає накладення арешту саме в межах вказаного 96-ти годинного строку та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.

Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, що вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку, не є такими, що можуть бути задоволеними, адже, у цьому випадку, відсутні відповідні обставини, з якими положення статті 94 ПК України пов`язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Під час вирішення даного спору апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду у постановах від 24.04.2020 у справі №805/4974/18-а та від 18.11.2019 у справі № 140/2485/18, від 16.12.2020 у справі № 820/5045/18 та від 14.01.2021 у справі №815/3986/16.

За встановлених у даній справі обставин звернення ГУ ДПС в Одеській області до суду із позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства, накладеного рішенням заступника начальника контролюючого органу від 27.07.2021, лише 26.10.2021, тобто після спливу строку у 96 годин, протягом якого судом має бути перевірена обґрунтованість цього рішення та припинення застосованого ним адміністративного арешту в силу вимог пункту 94.19.1 статті 94 ПК України, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції акцентує, що постановою Верховного суду від 22.02.2022 по справі № 420/12859/21 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС в Одеській області № 4693-п від 07.07.2021 Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН.

Тобто, крім того, що станом на дату вирішення даної справи судом першої інстанції арешт майна платника податків ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН, застосований рішенням від 27.07.2021 , є припиненим, фактична підстава звернення до суду за підтвердженням обґрунтованості такого арешту відсутня.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи скаржника щодо права на звернення до суду стосовно підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в загальному порядку без обмеження вказаним у ст.94 ПК України строком, не спростовують висновку окружного суду, оскільки не змінюють порядку застосування адміністративного арешту майна, дотримання якого є передумовою для забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Згідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Апеляційним судом враховується, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, колегія суддів зазначає про таке.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підставі частин 4-7 цієї статті КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.

Відповідно матеріалів справи на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу ТОВ КРЕІН ЮКРЕІН надало суду апеляційної інстанції :

- копію договору про надання правової(правничої) допомоги № 31-08 від 31.08.2022;

- детальний опис робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової(правничої) допомоги № 31-08 від 31.08.2022 , який одночасно є акт приймання-передачі виконаних послуг.

В даному випадку, сторони у справі (крім суб`єктів владних повноважень) мають право на розподіл понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

Колегія суддів зауважує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, витрати на правову допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим та мати розумну суму.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Оцінюючи співмірність розміру витрат, понесених на правову допомогу, апеляційним судом враховано, що ця справа була розглянута в суді першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження .

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторони також не з`явились, а тому справа була розглянута в порядку письмового провадження.

Також колегія суддів враховує, що до суду апеляційної інстанції не надано інших доказів, які б не надавались до суду першої інстанції.

До того ж колегія суддів враховує, що Одеський окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 10.06.2022 стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97).

У пункті 269 рішення у цій справі ЄСПЛ зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, пункт 55).

У справі «Черніус та Рінкевичюс проти Литви» (Сernius and Rinkeviсius v. Lithuania) (заяви № 73579/17 та № 14620/18, пункт 71) ЄСПЛ також посилався на загальніший принцип про те, що ризик будь-якої помилки, допущеної державним органом, має покладатись на саму державу і помилки не мають виправлятися за рахунок осіб, яких це стосується (див. також рішення у справах «Beinaroviс and others v. Lithuania», заява № 70520/10, пункт 140 та «Radchikov v. Russia», заява № 65582/01, пункт 50).

ЄСПЛ у цій справі також дійшов висновку, що відмова національних судів у відшкодуванні заявникам судових витрат, понесених в ході адміністративного провадження, в якому вони оскаржували накладення державною інспекцією з праці штрафів і за результатами якого вони домоглися скасування цих рішень як необґрунтованих, становило порушення їхнього права на доступ до суду, і тому порушення пункту 1 статті 6 Конвенції незалежно від сум цих витрат (пункт 74). Водночас витрати не мають бути понесені безвідповідально чи без належного обґрунтування (див. рішення у справах «Stankiewicz v. Poland», заява № 46917/99, пункт 75).

Відповідні принципи, що випливають з усталеної практики Суду та стосуються права на доступ до суду, наведені у рішенні ЄСПЛ у справі «Zubac v. Croatia» (заява № 40160/12, пункти 76- 86).

Аналізуючи подані відповідачем докази, враховуючи складність та значення справи для сторін, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення клопотання та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,0 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі № 420/20259/21 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю КРЕІН ЮКРЕІН (67806, Одеська обл., Овідіопольский р-н, смт. Авангард, вул. Теплична, буд. 1 Код ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.