Справа № 317/4089/21
Суддя: Нікітін В. В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/6/2022
Справа № 317/4089/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Нікітіна В.В., за участі секретаря Вакуленко А.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сільвеструка Євгенія Григоровича (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції) про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сільвеструка Євгенія Григоровича.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08 грудня 2021 року постановою відповідача його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п. 12.4 ПДР, тобто перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину у населених пунктах. За вказане порушення позивач був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

08 грудня 2021 року о 15 годині 17 хвилин позивач дійсно рухався по автодорозі Н?08 в напрямку міста Дніпро на автомобілі Skoda Octavia Tour д.н.: НОМЕР_1 . Коли він побачив попереду знак 5.49 (початок населеного пункту), він почав плавно зменшувати швидкість, після чого був зупинений відповідачем. Після зупинки він був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Дії відповідача в цій частині суперечать вимогам закону, оскільки прилад TruCam ТС000314, яким вимірювалась його швидкість, не був закріплений стаціонарно, як того вимагає закон, а знаходився в руках у інспектора.

З наданого позивачу на ознайомлення відеозапису неможливо встановити місце та відстань фіксації відносно знаку 5.49, неможливо встановити номерний знак автомобіля.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо розміщення в місці фіксування дорожнього знаку 5.70, наявність якого в місті фіксування є необхідною умовою.

Також позивач зазначає, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було розглянуто його клопотання, що суперечить вимогам КУпАП.

На підставі викладеного, позивач просив суд задовольнити його позов та скасувати оскаржувану постанову.

Представником позивача до суду подано заяву, в якій він просив розглянути справу без його участі. На задоволенні позову наполягає.

Відповідач до суду не прибув, відзиву на позовну заяву не направив.

Третьою особою Департаментом патрульної поліції, суду надані письмові пояснення, в яких третя особа заперечує проти позову та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Оскаржувана постанова прийнята інспектором за повного та неухильного дотримання приписів КУпАП як в частині дотримання процедури розгляду справи, так і в частині забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що третьою особою наведене відповідне докладне нормативне обґрунтування.

Щодо тверджень позивача про відсутність на місці фіксації дорожнього знаку 5.70, представник третьої особи зазначив, що сам по собі факт відсутності такого знаку не є підставою для непритягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, позивачем не доведено фактичну відсутність цього знаку на місці порушення, а його твердження про це носить гіпотетичний характер. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 77 КАС України щодо обов`язку доведення кожною стороною своїх доводів, ця обставина має доказуватись саме позивачем.

Прилад фіксації швидкості TruCam, яким було виміряно швидкість позивача, є належним та допустимим засобом фіксування, який застосовується органами поліції в установленому законом порядку. По даному факту третьою особою наведено детальне нормативне обґрунтування.

Вказаний прилад, відповідно до його інструкції, може бути застосований також в ручному режимі.

При наданні своїх пояснень представник третьої особи надав посилання на судові рішення апеляційних адміністративних судів, якими було констатовано правомірність використання співробітниками поліції лазерних вимірювачів швидкості TruCam та належності доказів, отриманих за їх допомогою.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим провести судовий розгляд даної справи, оскільки неявка належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи пояснення позивача та третьої особи, що містяться в поданих ними документах, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08 грудня 2021 року о 15 годині 27 хвилин відповідачем було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5124726, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 ПДР перевищення допустимої швидкості транспортного засобу на 39 км/год в населеному пункті. Кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладений штраф в сумі 340 гривень.

До матеріалів справи представником третьої особи надані документи щодо приладу TruCam, який був застосований в даній справі, а також відеозапис фіксації події та фото автомобіля з номером.

Оцінюючи наведені докази та встановлені обставини справи з точки зору вимог закону, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України, відповідно до положень статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», є однією з правових основ діяльності поліції.

Частина перша статті восьмої Закону України «Про Національну поліцію» конкретизує наведений вище принцип законності, що викладений в ч. 2 ст. 19 Конституції України поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Предметом оскарження в даній справі є постанова в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 283 КУпАП передбачає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В даній справі суд не може погодитись з доводами позивача щодо порушення його прав відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки позивач в тексті позовної заяви не зазначив, яке саме клопотання не було розглянуто інспектором. Вказане, в поєднанні з поясненнями третьої особи, призводить суд до висновку про хибність даного твердження позивача, адже, як вбачається з матеріалів справи, вимоги КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, працівником поліції були дотримані.

Не може врахувати суд й пояснення представника третьої особи щодо законності та правомірності використання поліцейським приладу TruCam, оскільки така правомірність позивачем фактично не оскаржується, він лише зазначає про неправильний спосіб використання цього приладу та не ставить під сумнів можливість його використання в цілому.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У зазначеній постанові вказано, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCAM № ТС000314.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність, серед іншого, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху. З відеозапису неможливо встановити наявність цього знаку, а жодних доказів його фактичної наявності відповідачем до суду не надано.

При цьому суд не може погодитись з доводами представника третьої особи про те, що саме позивач має довести відсутність цього знаку, адже в контексті обставин цієї справи, предметом якої є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності такого рішення покладається саме на відповідача, що прямо визначено ч. 2 ст. 77 КАС України.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", а Інструкції виробника Laser Nechnologe Inc США не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху. Наведена правова позиція викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 157/703/20.

З урахуванням зазначеної правової норми, суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Утримання такого приладу поліцейським у руці, з урахуванням вірогідної похибки, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

З відеозапису та фотознімку, доданого до матеріалів справи третьою особою, вбачається, що на них зафіксований саме транспортний засіб позивача, що спростовує його доводи про неможливість розгледіти номер автомобіля та ідентифікувати його.

В той же час суд вважає слушними доводи позивача щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження того, що фіксація мала місце саме в межах населеного пункту, оскільки ані з відеозапису, ані з доданого фото не вбачається факт перебування автомобіля позивача під час фіксування його швидкості саме в межах населеного пункту. На цих матеріалах дійсно зазначено « АДРЕСА_1 », однак з наявних у справі доказів неможливо встановити знаходження місця фіксації відносно знаку 5.49. Доводи позивача про те, що він наближався до цього знаку знижуючи швидкість, а не проїхав його, жодним доказом не спростовуються.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності події і складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності оскаржуваною постановою.

Що стосується вимог про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Так, ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 454 гривні 00 копійок, що підтверджується квитанцією від 20 грудня 2021 року.

Вказаний судовий збір підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції, як з органу, в якому обіймає посаду відповідач, за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Інспектора патрульної поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Сільвеструка Євгенія Григоровича (49000, м. Дніпро, Троїцька площа, буд. 2А) про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5124726 від 08 грудня 2021 року, прийняту відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін