Справа № 947/34471/21
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/121/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Манюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси, від 08.11.2021 року, провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

29.12.2021 року Київським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу про передачу вказаної адміністративної справи за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, від 19.04.2022 року, справу передано на розгляд судді Мирончук Н.В.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 25.10.2021 року о 12.10 він знаходячись на вул. Банківська 117 керував автомобілем «Mercedes - Benz S 500 L», державний знак НОМЕР_1 , в цей момент його було зупинено інспектором патрульної поліції Кіліним Р.О. (УПП в Одеській області 2 бат. 5 рота), після чого інспектор склав постанову ЕАО № 4948358 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач вказує, що відповідачем не надано будь-яких доказів щодо способу розміщення, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху його автомобіля.

Також, позивач вказує, що постанова про адміністративне правопорушення ЕАО № 4948358, від 25.10.2021 року, а саме: в її графі «до постанови додається» відсутні будь-які відомості.

Враховуючи викладене, позивач стверджує, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому з огляду на відсутність належних доказів вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, просив суд постанову ЕАО № 4948358, від 25.10.2021 року, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

До канцелярії суду 26.11.2021 року, надійшов відзив УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому представник заперечував проти задоволення позову у зв`язку з наступним.

Представник УПП в Одеській області вказав, що 25.10.2021 року о 12 год. 10 хв. в ході виконання службових обов`язків інспектор Кілін Р.О. за аресою: м. Одеса, вул. Балківська, 117, виявив транспортний засіб Mercedes-Benz S 500L, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо гр. ОСОБА_1 , який не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» рухаючись зі швидкістю 73 км/год. (максимально дозволена швидкість 50 км/год.), при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год., чим порушив п. 12.9.6) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 cm. 122 КУпАП.

Представник вказує, що за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, дозволяється розташування пристроїв вимірювання швидкості ТruСАM.

Як вказав представник відповідача, за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 117, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення (порушив обмеження швидкості руху), що було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 ТruСАМ №ТС000523 та підтверджується роздруківкою файлу _В8000_1025_120415 та відеозаписом з даного пристрою. Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази, на думку представника відповідача, являються належними, допустимими, достовірними доказами.

Представник вказує, що для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі TruCAM LTI 20/20 встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому слід враховувати похибку приладу ±2 км/год. Тобто під час допустимості швидкості руху 70 км/год, рекомендований поріг для документування порушення ПДР слід встановлювати на рівні 72 км/год. Лише після перевищення допустимого порогу прилад зафіксує перевищення швидкості руху про що свідчитиме характерний звук високого тону.

Також, представник вказує, що під час розгляду справи позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав інспектору письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення - не надходило.

Крім того, представник відповідача вказує, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію про фіксацію правопорушення та щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, а саме: правопорушення зафіксоване автоматичному режимі за допомогою технічного засобу LTI 20/20 ТruСАМ № TC000523

Також, представник відповідача посилаючись на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду, від 16.11.2021 року, вказує, що лазерний вимірювач швидкості «TRUCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортній засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках. Здійснивши детальний аналіз інструкції з використання ТruСАМ від виробника, можна дійти висновку, що вимірювальний прилад швидкості ТruСАМ конструктивно створений для роботи з руки. Коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки ніж передбачено виробником (свідоцтвом про повірку).

Окрім того, як вказує представник, УПП в Одеській області ДПП до суду надано відеодокази, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, представник позивача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно положень ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.10.2021 року інспектором УПП ДПП Кілін Р.О. відносно ОСОБА_1 винесено постанову, серії ЕАО № 4948358, від 25.10.2021 року, про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а. с. 14).

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 340,00 грн. за те, що останній 25.10.2021 12:10:17 в м. Одесі, вул. Балківська, 117, водій керував т/з Mercedes - Benz S 500 L, державний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 73 км/год з допустимою 50 км/год в населеному пункті, та перевищив на 23 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швид. режиму в населених пунктах (дозв. швид. не більше 50 км/год); ТС 000523.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam LTI 20/20 № ТС000523, відеозаписами з нагрудного відео-реєстратора співробітника поліції.

З вказаних матеріалів фото та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», н. з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 № ТС000523.

При цьому, матеріали відео та фото фіксації не містять зображень водія під час руху транспортного засобу зі швидкістю 73 км/год.

Особа позивача, як водія транспортного засобу встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та пред`явлення ним документів.

Згідно частин першої третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год.

В п. 5 постанови ЕАО 4948358 «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» міститься запис «ТС 000523».

Проте, в графі оскаржуваної постанови «до постанови додається» відповідачем не було зазначено будь-які відомості.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Окрім того, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, Лазерний вимірювач швидкості «TRUCAM LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI-2903-2012, та має чинний експертний висновок у сфері КЗІ від 27.09.2018 року №04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДТСУ ISO/IEC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, на момент вимірювання швидкості руху, пройшов повірку у встановленому законом порядку (інформація міститься на долученому представником відповідача диску, а. с. 32)

Разом з тим, згідно до наданої представником відповідача скан-копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, від 14.12.2020 року, «максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: плюс/мінус 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Тобто, з урахуванням максимально допустимої похибки, максимально допустима швидкість, з якою міг рухатись ОСОБА_1 72 км/год.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль «Mercedes - Benz», державний знак НОМЕР_1 , наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості.

В цей момент помітне дрожання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Як вбачається з результатів вимірювання швидкості, автомобіль «Mercedes - Benz», державний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, що більше від верхньої межі похибки приладу лише на один кілометр.

Відповідачем визнається той факт, що вимірювання швидкості співробітником поліції за допомогою приладу TruCam проводилося з руки, але вказується, що інструкцією приладу не забороняється така експлуатація.

Крім того, представник відповідача вказує, що з відомостей ЄДРСР суди визнавали правомірність використання приладу TruCam з рук, зокрема:

1. Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 521/6527/21 від 17.11.2021 року;

2. Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 947/32104/20 від 14.04.2021 року;

3. Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 522/22387/20 від 23.03.2021 року;

4. Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду № 522/19566/20 від 11 березня 2021 року;

5. Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі № 569/12467/20 від 01.03.2021 року;

6. Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі № 466/2310/20 від 03.03.2021 року;

Проте, проаналізувавши неведені правові позиції у зазначених справах, суд не може врахувати їх у даній адміністративній справі у зв`язку з тим, що фабула у справі:

- № 521/6527/21 містить фіксацію швидкості руху 83 км/год при дозволеній 50 км/год.;

- № 947/32104/20 містить фіксацію швидкості руху 96 км/год при дозволеній 50 км/год;

- № 522/22387/20 містить фіксацію швидкості руху 85 км/год при дозволеній 50 км/год;

- № 522/19566/20 містить фіксацію швидкості руху 84 км/год при дозволеній 50 км/год;

- № 569/12467/20 містить фіксацію швидкості руху 81 км/год при дозволеній 50 км/год;

- № 466/2310/20 містить фіксацію швидкості руху 77 км/год при дозволеній 50 км/год.

Тобто, у вказаних представником відповідача справах мало місце перевищення швидкості, з урахуванням максимально допустимої похибки (72 км/год) в діапазоні від 5-ти до 24-х км/год.

В свою чергу, предметом спору в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є порушення водієм ОСОБА_1 швидкісного режиму на 23 км/год, при максимально можливому 70 км/год.

При даної вирішенні адміністративної справи, суд вважає за можливе звернути увагу на правову позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі № 157/703/20, викладену у постанові, від 21.01.2021 року, фабула якої є аналогічною.

Так, згідно до фабули, «водій рухався зі швидкістю 73 км/год, перевищуючи встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год.»

Суд апеляційної інстанції зазначив наступне «Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль «Volkswagen», моделі «LT», н.з. НОМЕР_2 наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Керуючись ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду, з огляду на подібні обставини справи, а саме: порушення водієм швидкісного режиму на 23 км/год при максимально можливому 70 км/год, що було зафіксовано приладом TruCam з рук, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 251, 252, 258, 268, 278-280, 283-285, 288 КУпАП України, ст. ст. 2, 13, 72 -73, 79, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 4948358, від 25.10.2021 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області (; адреса: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн., відповідно до квитанції № 35395854, від 04.11.2021 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук