Справа № 826/2187/16
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 826/2187/16

касаційне провадження № К/9901/32538/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2017 (суддя - Костенко Д.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 (головуючий суддя - Літвіна Н.М., судді - Ганечко О.М., Коротких А.Ю.) у справі № 826/2187/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС КАФЕ ІТАЛІЯ» (далі у тексті - ТОВ «СЕРВІС КАФЕ ІТАЛІЯ», Товариство, позивач) до Київської міської митниці ДФС (далі у тексті - Митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «СЕРВІС КАФЕ ІТАЛІЯ» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС від 04.11.2015 № 100250006/2015/00009 та рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці ДФС від 04.11.2015 № 100000011/2015/000160/2.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказав на невідповідність оскаржуваних рішень вимогам статей 53, 54, 55, 58 Митного кодексу України (далі у тексті - МК України) та на те, що відповідач безпідставно визначив іншу митну вартість імпортованих ним товарів і відмовив позивачу у їх митному оформленні. Товариство надало Митниці всі документи, які підтверджують складову декларованої ним митної вартості, оскільки містили повну і достовірну інформацію про вартість оцінюваного товару і додаткових витрат, що підтверджують правильність заявленої позивачем митної вартості товарів за першим методом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2017, залишене без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017, адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС від 04.11.2015 № 100250006/2015/00009 та визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці ДФС від 04.11.2015 № 100000011/2015/000160/2.

Рішення судів мотивовано тим, що позивачем подано відповідачу всі достатні відомості для застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а тому відповідачем безпідставно обрано другорядний метод визначення митної вартості і не доведено неможливість послідовного використання інших методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить їх скасувати у задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що рішення були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказується про поверховість розгляду справи судами в частині дослідження факту не надання позивачем документального підтвердження дійсної вартості придбаного ним товару, поставленого з-за кордону, а саме: не підтверджено дійсної вартості товару та вартості ціни транспортування та навантаження товару.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач зазначає, що вважає рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними, а доводи касаційної скарги є безпідставними.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, закінчив підготовку справи до касаційного розгляду та визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 26.07.2022.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Ханова Р.Ф.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 27.07.2015 позивачем укладено контракт купівлі-продажу з ексклюзивними правами № 1 з Фірмою «Gimoka s.r.l.» (Італія) (Продавець) та відповідно до інвойсу від 28.10.2015 № 6020/2015 придбано, на умовах EXW (Andalo Valtelino), товар (кава в зернах та мелена), визначеного найменування, асортименту, кількості та ціни, на загальну вартість 46 139, 76 Євро.

Товариство подало Товар до митного оформлення згідно з ВМД від 03.11.2015 №100250006/2015/130558/001 та задекларувало його митну вартість згідно із ст. 58 МК України за першим методом (за ціною договору) у загальному розмірі 1 200 386, 36 грн (47 277, 20 Євро), що складається з фактурної вартості оцінюваного товару 1 171 506, 36 грн (46 139, 76 Євро) і додаткових витрат 28 880, 00 грн (транспортування - 28 803, 00 грн; навантаження, вивантаження і обробка - 77 грн).

Судами встановлено, що на підтвердження заявленої митної вартості товару - за ціною договору - декларант подав до митного оформлення наступні документи: зовнішньоекономічний договір та додаткові угоди до нього; інвойс Фірми «Gimoka s.r.l.»від 28.10.2015 № 6020/2015; пакувальний лист Фірми «Gimoka s.r.l.» від 28.10.2015 № 7390; міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 28.10.2015 №0824281; прайс-лист виробника від 01.09.2015 із перекладом; сертифікат про походження товару № Т/0496322; копія договору про надання транспортних послуг від 10.02.2015 № TZ-10/02 з додатковими угодами до договору № 1 від 13.02.2015, № 2 від 07.02.2015, № 3 від 07.09.2015; книжку МДП (Carnet Тіг) від 29.10.2015 № XQ.76524881; довідку про транспортні витрати від 03.11.2015 № 684; заявку на перевезення від 27.11.2015; листи Фірми «Gimoka s.r.l.» б/н від 22.07.2015, 23.07.2015, 10.09.2015 із перекладом; ліцензія ексклюзивної дистрибуції від 01.01.2015 із перекладом; витяг з інтернет-сайту щодо біржових котирувань кави від 03.11.2015; експортна декларація 15ITQXJ010049483E1; висновок Київської Торгово-промислової палати від 02.11.2015 №Ц-1154; видаткові накладні та інші документи.

Додатково декларантом надавалися відповідачеві акт про надання послуг № 3081, рахунок-фактура № 3081 від 03.11.2015, додаток №2 до зовнішньоекономічного договору.

Київською міською митницею скориговано митну вартість товару з заявленої декларантом до 61 909, 92 Євро, про що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.11.2015 № 100000011/2015/000160/2. На підставі даного рішення відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.11.2015 № 100250006/2015/00009.

Із матеріалів справи вбачається, що зважаючи на визначену відповідачем митну вартість товару позивач подав до митного оформлення нову ВМД від 04.11.2015 № 100250006/2015/130575, згідно з якою проведено митне оформлення товару, а позивачем додатково сплачено ПДВ на 85 001, 22 грн, імпортний збір на суму 36 957 ,05 грн, мито на суму 18 478, 52 грн.

Надалі, позивач звертався до Київської міської митниці із заявами про перегляд рішення про коригування митної вартості, до яких додавав додаткові документи на підтвердження правильності визначення митної вартості товару. Листами від 08.12.2015 № 7455/10/26-70-25-02-06 та від 04.01.2016 № 01-06, копії яких наявні у справі відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування вказаного рішення.

Не погоджуючись із спірними рішеннями відповідача позивач звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції щодо неправомірності оспорюваних рішень Митниці, виходячи з такого.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, скаржник посилається на необхідність надання додаткових документів у зв`язку з тим, що у наданих декларантом документах відсутнє документальне підтвердження дійсної вартості придбаного ним товару, поставленого з-за кордону, а саме: не підтверджено дійсної вартості товару та вартості ціни транспортування та навантаження товару.

Спростовуючи ці доводи суди попередніх інстанцій, із висновками яких погоджується колегія суддів Верховного Суду, вірно зазначили наступне.

У частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим суди, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару (в тому числі додатково), прийшли до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України. Перелік наданих документів відображено в гр. 18 оскаржуваного рішення, в картці відмови у митному оформленні та у гр. 44 ВМД.

Подані основні документи, ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, - 46 139,76 Євро. При цьому вказані документи окремо містили відомості про додаткові витрати на транспортування, навантаження, вивантаження і обробку, які не включалися до ціни, - 28 880, 00 грн.

Отже, подані документи підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, суди встановили безпідставність та правомірно відхили доводи відповідача про те, що позивачем не надано станом на 14:28 03.11.2015 документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та відомості щодо витрат на навантаження, оскільки матеріали справи містять відповідний рахунок-фактуру №3081, який було надано 03.11.2015 (о 16:21), що підтверджується повідомленням, і процедура митного оформлення на той час завершена не була. Крім того, наступним повідомленням декларанту від 04.11.2015 (11:50) повідомлено про відсутність заперечень щодо документів, поданих на підтвердження додаткових витрат, та відсутні вимоги щодо подання інших.

В той же час суди зазначили, що п. 5.9 договору про перевезення щодо встановлення курсу валюти для розрахунку не встановлює будь-якого курсу валют. Належне оформлення і прийняття вищевказаної заявки до виконання, а також достовірність задекларованих відомостей про додаткові витрати у загальному розмірі 28 880, 00 грн. підтверджені позивачем додатково наданими відповідачу документами: актом про надання послуг від 03.11.2015 №3081, рахунком-фактурою від 03.11.2015 №3081, листом ТОВ "Транс-Захід" від 25.12.2015 №845, довідками ТОВ "Транс-Захід" від 03.11.2015 №684 і №684/1 та від 25.12.2015 №846, копії є у справі

Разом з тим, в підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу міжнародну автомобільну накладну (CMR); книжку МДП (Carnet TIR); документ, що підтверджує вартість перевезення товару, а також додатково калькуляцію до довідки про транспортні витрати та договори на перевезення, тобто документи, що підтверджували вартість наданих транспортних послуг.

Враховуючи викладене, твердження митного органу про неможливість визначення митної вартості товару, що ввозився позивачем, із застосуванням першого методу є безпідставними, а відтак висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС від 04.11.2015 № 100250006/2015/00009 та рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці ДФС від 04.11.2015 № 100000011/2015/000160/2 ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, й не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС України залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова