Справа № 320/7748/22
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 вересня 2022 року м. Київ № 320/7748/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича про визнати протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича від 26 серпня 2022 р. про заміну сторони виконавчого провадження № 64988564.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності (пункт 4).

У позовній заяві позивач зазначив, що він не є учасником виконавчого провадження 64988564, в межах якого оскаржується постанови приватного виконавця Авторгова А.М. Тому спір, який виник між сторонами, є публічно-правовим, оскільки одна сторона, а саме, відповідач здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі, виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням такою стороною зазначених функцій. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові 27 березня 2019 року у справі № 823/359/18, справи за позовами осіб, які не являються учасника виконавчого провадження, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Досліджуючи питання правомірності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення даного спору, суд зазначає таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до частини п`ятої статті 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у розділі X Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII (далі Закон №1404).

Частиною першою статті 74 Закону №1404 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, вказана правова норма містить правило, відповідно до якого, оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця щодо виконання судового рішення здійснюється до того суду, який таке рішення ухвалив.

Будь-яких особливостей чи винятків із наведеного правила щодо оскарження таких постанов норми Закону №1404-VIII чи будь-якого іншого законодавчого акту не містять.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів ДВС, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з позовною заявою та долученими до неї матеріалами, позивач у цій справі оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича від 26 серпня 2022 р. про заміну сторони виконавчого провадження № 64988564.

Суд бере до уваги те, що виконавче провадження № 64988564, в межах якого ОСОБА_1 оскаржує постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 64988564, відкрито на виконання виконавчого листа № 7512/2605/13-ц, виданого 19 березня 2021 р. Голосіївським районним судом міста Києва, боржником у якому була ОСОБА_2 , а стягувач - Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк».

Разом з тим, з наданих до матеріалів позовної заяви документів встановлено, що на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2022 р. у справі № 752/2605/13-ц замінено у виконавчому провадженні № 64988564 з примусового виконання виконавчого листа № 752/2605/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 19 березня 2021 р. сторону боржника ОСОБА_3 на двох боржників ОСОБА_2 , постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича від 26 серпня 2022 р. ВП № 64988564 про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону боржника ОСОБА_2 на двох боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини першої, другої статті 261 Цивільного процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Отже, станом на час подання цього позову до суду ОСОБА_1 на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва був боржником разом із ОСОБА_2 у межах виконавчого провадження № 64988564.

Приписами частини першої статті 14 закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

З огляду на викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 станом на час подання до суду даного позову є учасником виконавчого провадження, а саме боржником у виконавчому провадженні № 64988564 щодо примусового виконання виконавчого листа № 752/2605/13-ц, виданого 19 березня 2021 р. Голосіївським районним судом за результатами розгляду цивільної справи № 752/2605/13-ц Голосіївським районним судом м. Києва у порядку цивільного судочинства.

Отже, позивач оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича від 26 серпня 2022 р. про заміну сторони виконавчого провадження № 64988564, які вчинені в рамках примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі № 752/2605-13-ц, прийнятого відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами першою, другою статті 448 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Тобто, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

Оскільки позивач як боржник оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича від 26 серпня 2022 р. про заміну сторони виконавчого провадження № 64988564 у цивільній справі № 752/2605/13-ц, суд вважає, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви (ч.2 ст.170 КАС України).

При цьому, згідно з частиною шостою статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, роз`яснивши при цьому позивачеві, що розгляд цих вимог повинен здійснюватися за правилами ЦПК України, судом, який видав виконавчий документ, у даному випадку Голосіївським районним судом м. Києва.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у с т а н о в и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/7748/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича про визнати протиправним та скасування постанови.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначених позовних вимог має здійснюватися у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Журавель В.О.