Справа № 640/3813/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року м. Київ № 640/3813/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (надалі - відповідач), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у зарахуванні сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року №3720-ХІІ до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року в загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні;

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року в загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні та встановити надбавку з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Підставами позову вказано порушення суб`єктом владних повноважень прав позивача внаслідок відмови у зарахуванні пільгової вислуги років до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ визначаються за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Позивач зазначає, що відповідно до Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 14.11.2007 № 431, посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, серед інших, віднесено до посад працівників, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік.

Також позивач зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам служби судової охорони та членам їхніх сімей, а відповідно до послужного списку позивача та листа відповідача від 25.01.2021 за № 667/55/03-2021, позивач у період служби з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року обіймав посади, стаж роботи на яких, відповідно до Постанови № 393 зараховувався на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця.

Таким чином, спірний період проходження позивачем служби підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах відповідно до пункту 3 Порядку № 393 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що зарахування до календарної вислуги стажу роботи у пільговому обчисленні та зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ні Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ні Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено.

Додатково відповідач зазначив, що Департамент не погоджується з позицією позивача, що до спірних правовідносин для призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню Постанова № 393, оскільки на його переконання, норми пункту 3 Постанови № 393 суперечать нормам пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а застосуванню підлягає саме Закон, який відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України має вищу юридичну силу.

Також, відповідач звертає увагу суду, що у своєму зверненні від 10.01.2021 ОСОБА_1 не просив Департамент здійснити йому перерахунок календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, із зарахуванням вислуги в пільговому обчислені. Відтак, оскільки на сьогодні не існує об`єктивної передумови (звільнення позивача) для визначення ОСОБА_1 календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, до Департаменту позивач і з таким зверненням не звертався, тому між Департаментом та позивачем відсутні спірні правовідносини з приводу перерахунку йому календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій наголосив, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою № 393.

На переконання позивача відповідачем при наявності доведених правових підстав не було здійснено відповідний перерахунок пільгової вислуги років та встановлення надбавки, а відповідач мав врахувати до стажу служби позивача в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки період пільгової вислуги років, сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року в загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні, водночас навіть після подання позивачем рапорту відповідного зарахування не здійснив та не надав належної відповіді. Таким чином, на переконання позивача, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність відмови позивачу щодо: зарахування пільгової вислуги за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року в загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії; перерахування календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, із зарахуванням періоду вказаної пільгової вислуги років, стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки; встановлення надбавки за стаж служби в поліції із урахуванням періоду пільгової вислуги років, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідач надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких серед іншого зазначив, що відповідно до вимог законодавства календарна вислуга років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років зазначається в наказах на звільнення зі служби в поліції. Іншої форми прийняття управлінського рішення про встановлення поліцейському календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, окрім як наказу про звільнення, законодавством не передбачено.

У своєму рапорті від 10.01.2021 ОСОБА_1 не просив зарахувати йому пільгову вислугу років до календарної вислуги, яка дає право на призначення пенсії, звільнятись зі служби в поліції наміру не виявив, в чому полягають спірні відносини у нього з відповідачем в цій частині ні в позові, ні у відповіді на відзив Департаменту позивач не пояснює.

Тобто в даній справі позивач є працюючим поліцейським, який не виявив наміру звільнитись зі служби, в силу чого йому згідно з нормами законодавства жодним документом не встановлювалася і не повинна була встановлюватися ні календарна, ні пільгова вислуги років, незважаючи на це він просить суд зобов`язати відповідача зарахувати йому пільгову вислугу років до календарної.

Зарахування судом пільгової вислуги років у календарну в період перебування позивача на службі жодним чином не впливає на права і обов`язки сторін у даній справі, оскільки остаточний обрахунок календарної вислуги для призначення пенсії такому поліцейському буде здійснено відповідачем у майбутньому, при його звільненні зі служби в поліції відповідно до вимог законодавства, що діятиме на час його звільнення, та не буде залежати від обрахунків вислуги років позивача, що здійснювались протягом часу служби поліцейського, у тому числі від перерахунків, здійснених на виконання рішення суду.

Отже, позовні вимоги в даній справі спрямовані на захист ще фактично не порушених прав позивача, тобто між Департаментом та позивачем на час звернення його до суду відсутні спірні правовідносини з приводу перерахунку йому календарної вислуги років, яка дає право на пенсію за вислугу років, оскільки немає обов`язкової передумови такого перерахунку - винесення наказу про звільнення поліцейського із зазначенням в ньому календарної вислуги років, яка дає право на пенсію за вислугу років.

У відповідь на заперечення відповідача позивач надав суду пояснення, в яких наголосив на свої доводах, викладених попередньо, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, а саме копії послужного списку, позивач - ОСОБА_1 з 25 березня 2010 року по 30 квітня 2010 року перебував на посаді начальника відділення кадрового забезпечення та оперативного прикриття УБОЗ ГУМВС України у Київській області, з 30 квітня 2010 року по 01 серпня 2011 року на посаді начальника відділу кадрового забезпечення УБОЗ ГУМВС України в Київській області, з 01 серпня 2011 року по 09 серпня 2014 на посаді начальника сектору кадрового забезпечення УБОЗ ГУМВС України в Київській області, з 09 серпня 2014 року по 09 квітня 2015 року на посаді начальника відділу оперативного прикриття та кадрового забезпечення ГУБОЗ МВС України.

На даний час позивач проходить службу в органах МВС, а саме в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України.

18.01.2021 позивач звернувся до начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з рапортом, у якому просив:

- здійснити сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області, перерахунок відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року та встановити відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» надбавку за стаж служби в поліції із урахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року у загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні.

Листом від 25.01.2021 №667/55/03-2021 Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України надав відповідь на рапорт позивача, у якій зазначив, що на даний час здійснити сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області, перерахунок відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцій» стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року та встановити відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» надбавку за стаж служби в поліції із урахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року у загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні не має можливості.

Вважаючи відмову в зарахуванні пільгової вислуги років до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» противоправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 № 6-рп/2012 висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, зміст правовідносин, зокрема, прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм.

З урахуванням наведеного, право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ визначаються за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 розділу 4 Порядку № 393 стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.

Пунктом 1 наказу Міністерства внутрішніх справи України № 431 від 14.11.2007 Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

Відповідно до зазначеного переліку до посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби віднесено по Головному управлінню по боротьбі з організованою злочинністю посади: старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого інспектора з особливих доручень, оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого оперуповноваженого.

Відповідно до абз. 3 п.1 Порядку № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з абз 9 пп. в п. 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ з охорони дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

За встановлених обставин та враховуючи послужний список позивача, суд дійшов висновку, що період служби позивача з за період з 25 березня 2010 року по 30 квітня 2010 року, з 30 квітня 2010 року по 01 серпня 2011 року, з 01 серпня 2011 року по 09 серпня 2014 та з 09 серпня 2014 року по 09 квітня 2015 року підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах відповідно до п.3 Порядку № 393 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби або 1 місяць служби за 1,5 місяці.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д , ж статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

- по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до ст. 171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених правових норм у поєднанні з положеннями Порядку № 393 дає передумови для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються, зокрема: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

З огляду на зазначене, оскільки стаж служби позивача в період з 25.03.2010 до 09.04.2015 підлягає зарахуванню до вислуги років відповідно до пункту 3 Порядку №393, то він відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» мав бути врахований до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Враховуючи те, що відповідач мав врахувати до стажу служби позивача в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки період пільгової вислуги років, сформованої за період з 25.03.2010 до 09.04.2015 у загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні, водночас навіть після подання позивачем рапорту відповідного зарахування не здійснив, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року в загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні та встановити надбавку з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Водночас, що стосується вимог позивача про визнання протиправною відмови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у зарахуванні ОСОБА_1 пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та зобов`язання Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року в загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні, суд погоджується з доводами відповідача в тій частині, що у своєму рапорті від 10.01.2021 ОСОБА_1 не просив зарахувати йому пільгову вислугу років до календарної вислуги.

Натомість, суд зауважує, що з матеріалів справи, а саме з рапорту від 18.01.2021 вбачається, що позивач просив лише здійснити перерахунок відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року та встановити відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» надбавку за стаж служби в поліції із урахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року у загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у зарахуванні сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, пільгової вислуги років до стажу служби в поліції.

3. Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати сержанту поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років сформованої за період з 25 березня 2010 року по 09 квітня 2015 року в загальній кількості 07 років 06 місяців 22 дні та встановити надбавку з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (адреса: 01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова