Справа № 140/4630/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4630/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі - ТУ ДСА в Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Указом Президента України від 18.10.2013 №570/2013 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Брянківського міського суду Луганської області строком на 5 років, Указом Президента України від 14.02.2015 №83/2015 «Про переведення суддів» переведений у межах п`ятирічного строку на роботу на посаді судді Луцького міськрайонного суду Волинської області. Повноваження позивача на здійснення правосуддя припинилися 18.10.2018 у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено. На сьогодні позивач обіймає посаду судді у зазначеному суді, але не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Згідно з наказом голови Луцького міськрайонного суду Волинської області, на підставі частини п`ятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу, та даний наказ є чинним, у судовому порядку не скасований.

Проте, отримавши з серпня 2021 року винагороду судді, позивач дізнався, що розмір винагороди не відповідає розміру, установленому законом, зокрема, йому не виплачено доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу, чим порушено право на належне матеріальне забезпечення.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати суддівської винагороди у розмірі посадового окладу без урахування доплати за вислугу років з огляду на те, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, безпідставно не виконує наказ голови Луцького міськрайонного суду Волинської області про встановлення надбавки за вислугу років, а також не застосовує до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018, рішення Ради суддів України від 19.04.2019 №21. Позивач вважає, що нарахування та виплата суддівської винагороди повинна проводитись йому в повному обсязі, оскільки суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто та не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018(4062/15).

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Волинській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди у розмірі посадового окладу без урахування доплат за вислугу років, та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату суддівської винагороди з врахуванням доплати за вислугу років за березень 2022 року на підставі частин другої та п`ятої статті 135 Закону №1402-VIII, у відповідності до наказу голови Луцького міськрайонного суду Волинської області №25/02-04 від 26.10.2020.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 16).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 19.07.2022 № 1545/05-09 (а. с. 19-22) відповідач ТУ ДСА в Волинській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що відповідач, на виконання листа-вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області від 05.07.2021 № 130320-14/1820-2021 «Про усунення виявлених порушень законодавства», був змушений з серпня 2021 року припинити нарахування та виплату доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 .

Крім того, до суду надійшли інші заяви по суті справи, а саме відповідь на відзив та заперечення (а. с. 33-37), у яких сторони не погодилися із доводами відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив з мотивів, аналогічних тим, що викладені у позовній заяві та відзиві.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Додатково суд звертає увагу, що дана справа не належить до тієї категорії справ, які в розумінні пунктів 1 - 6 частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), повинні бути розглянуті судом виключно за правилами загального позовного провадження. Враховуючи передбачені частиною третьою статті 257 КАС України обставини, суд дійшов висновку про можливість та доцільність розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 12, частин другої, третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 18.10.2013 №570/2013 «Про призначення суддів» призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади: судді Брянківського міського суду Луганської області Подзірова А.О.

Указом Президента України «Про переведення суддів» від 14.02.2015 №83/2015 переведено суддів у межах п`ятирічного строку: Брянківського міського суду Луганської області ОСОБА_1 на роботу на посаді судді Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.02.2018 № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді за списком згідно з додатком 1, до якого за № 1192 включено ОСОБА_1 , суддю Луцького міськрайонного суду Волинської області (а. с. 12-13).

З матеріалів справи вбачається, що процедура кваліфікаційного оцінювання позивача не завершена, його повноваження на здійснення правосуддя припинилися 18.10.2018 у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, на даний час ОСОБА_1 обіймає посаду судді у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, але не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Відповідно до наказу голови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2020 №25/02-04 судді вказаного суду ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу (стаж роботи станом на 25.10.2020 становить 10 років) (а. с. 8).

Згідно із розрахунковим листом за березень 2022 року, судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 виплачена суддівська винагорода у розмірі посадового окладу, без щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу (а. с. 10).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

За приписами частини п`ятої статті 135 Закону №1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно з частиною десятою статті 135 Закону №1402-VIII суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Відповідно до пункту 17 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Судді, повноваження яких припинилися у зв`язку із закінченням такого строку, можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, що проводиться в порядку, встановленому цим Законом.

За правилами пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно із пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII (чинний до 31.12.2019, виключено з 01.01.2020 Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-ІХ) право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII (чинний до 31.12.2019, виключено з 01.01.2020 Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-ІХ) до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Відповідно до частин першої-третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI; в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно із частиною п`ятою статті 133 Закону №2453-VI суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

За приписами частини десятої статті 133 Закону №2453-VI суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018:

визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат»;

визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, за яким «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу», для цілей застосування окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, зі змінами, а саме:

- частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;

- частини восьмої статті 56, частин першої, другої статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;

- частини третьої статті 82, частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді».

За змістом пункту 3 резолютивної частини Рішення від 04.12.2018 №11-р/2018, положення частин третьої, десятої статті 133 Закону №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 зазначено, що питання оплати праці судді, зокрема отримання чи неотримання ним доплат до посадового окладу, в одних випадках нездійснення ним правосуддя законодавчо врегульовані, а саме: відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя у випадку застосування до судді дисциплінарного стягнення, відрядження судді для роботи у Вищій раді правосуддя, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України (у разі призначення судді членом цих органів), Раді суддів України, а також за заявою судді відрядження для роботи у Національній школі суддів України, мобілізація. Щодо інших випадків, коли суддя не здійснює правосуддя, зокрема з незалежних від нього причин або через обставини, що не обумовлені його поведінкою, відповідного законодавчого регулювання немає, а отже, за положенням частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону №192 у таких випадках суддя не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Проте якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закон №192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Застосований законодавцем у положенні частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону №192 підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та домірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Крім того, Рада суддів України у рішенні від 19.04.2019 №21 «Про право суддів здійснювати правосуддя після спливу строку відсторонення та на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 № 11-р/2018» висловила позицію про те, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі № 1-7/2018(4062/15).

З матеріалів справи вбачається, що процедура кваліфікаційного оцінювання позивача, призначена рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01.02.2018 № 8/зп-18, не завершена, у зв`язку з прийняттям Закону №193-ІХ та припиненням повноваження складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, починаючи з 07.11.2019 (тобто, кваліфікаційне оцінювання щодо позивача не завершено через обставини, що від нього не залежали, та не обумовлені його поведінкою). Повноваження позивача на здійснення правосуддя припинилися 18.10.2018 у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, на даний час ОСОБА_1 обіймає посаду судді у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, але не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що він не здійснює відправлення правосуддя з незалежних від нього причин, не був і не є притягнений до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя.

Крім того, листом від 17.11.2021 №02-61/111/2021 Луцький міськрайонний суд повідомив, що не володіє інформацією про застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктами 2-4 частини першої статті 109 Закону №1402-VIII, щодо ОСОБА_1 та інформацією щодо відсторонення його від здійснення правосуддя на підставі рішення Вищої ради правосуддя, що мають наслідок позбавлення його права на отримання доплат до посадового окладу судді. Наказ голови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2020 №25/02-04, відповідно до якого судді ОСОБА_1 встановлено з 25.10.2020 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу, є чинним (а. с. 14).

З урахуванням наведеного, на думку суду, оскільки суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 в період з 18.10.2018 по даний час не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, тому, з огляду на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 04.12.2018 №11-р/2018, та правову позицію Ради суддів України, викладену у рішенні від 19.04.2019 №21, у березні 2022 року позивач мав право на отримання доплати до посадового окладу за вислугу років у розмірі 30 відсотків.

Суд відхиляє покликання відповідача на лист-вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області від 05.07.2021 №130320-14/1820-2021 «Про усунення виявлених порушень законодавства» (а. с. 25), оскільки зазначені у ньому висновки про зайве нарахування та виплату доплати за стаж роботи суддям місцевих загальних судів, в т. ч. позивачу, не відповідають вимогам вказаних вище нормативно-правових актів та рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018. Крім того, суд звертає увагу на мотивувальну частину рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі № 140/7364/21, у якому суд дійшов висновку про відсутність порушень у діях ТУ ДСА в Волинській області при нарахуванні та виплаті доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них причин (а. с. 28 зворот).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 в період з 18.10.2018 по даний час не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, та (з огляду на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 04.12.2018 №11-р/2018, та правову позицію Ради суддів України, висловлену у рішенні від 19.04.2019 №21) у березні 2022 року позивач мав право на отримання доплат до посадового окладу за вислугу років у розмірі 30 відсотків, а ТУ ДСА в Волинській області не провело позивачу у березні 2022 року нарахування та виплату суддівської винагороди з урахуванням доплати за вислугу років, що призвело до порушення прав позивача та гарантій незалежності судді у виді зниження рівня матеріального забезпечення, тому взаємопов`язані позовні вимоги з наведених вище мотивів підлягають до задоволення.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що виконання рішення суду у цій справі повинно здійснюватися за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, оскільки цим рішенням суду на користь позивача не стягуються кошти, а обраний судом спосіб захисту порушеного права спрямований на зобов`язання відповідача усунути допущене у межах бюджетного періоду порушення у вигляді нарахування та виплати суддівської винагороди без урахування доплати за вислугу років.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 за березень 2022 року у розмірі посадового окладу без урахування доплати за вислугу років.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Сенаторки Левчанівської, 1, ідентифікаційний код 26276277) провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на підставі частин другої, п`ятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, суддівської винагороди за березень 2022 року, з врахуванням щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 30 відсотків, встановленої наказом голови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2020 року № 25/02-04.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх