Справа № 340/3159/22
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/3159/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Новгородківської селищної ради Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Новгородківської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 29 грудня 2021 р. № 1882 Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) громадянці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Новгородківську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність громадянці України ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства (А.01.02.) в розмірі земельної ділянки частки (паю) за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу за межами населеного пункту на території Новгордківської селищної ради (колишня Верблюзька сільська рада Новгородківського району Кіровоградської області) Кропивницького району Кіровоградської області;

- зобов`язати Новгородківську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області прийняти рішення про передачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,50 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Новгородківської селищної ради (колишня Верблюзька сільська рада Новгородківського району Кіровоградської області) Кропивницького району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:001:0879.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що рішенням Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області від 28 лютого 2020 року №270 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення фермерського господарства: ОСОБА_1 в розмірі земельної частки (паю), площею 7,46 умовних кадастрових гектарів, за рахунок земельної ділянки комунальної власності (за межами населеного пункту) кадастровий номер :02:001:9025 площею 23,8304 га пасовищ на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області. 29 грудня 2021 року Новгородківською селищною радою Кіровоградської області винесено рішення №1882, яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачи земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) громадянці ОСОБА_1 . Підставою відмови було зазначено начебто те, що проект землеустрою не відповідає вимогам ст.29 та 50 ЗУ Про землеустрій, ст.34 ЗУ Про державний земельний кадастер та додатку 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051. Відповідачем в своєму оскаржуваному рішення не зазначено чітких мотивів не відповідності проекту землеустрою вищезазначеним нормам. Вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує її права на отримання земельної ділянки у власність.

Ухвалою судді від 08.07.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (а.с.73).

Копію ухвали направлено на офіційну електронну адресу відповідача та отримано останнім 08.07.2022 (а.с.74). Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Дослідивши докази і письмові пояснення позивача, викладені у позовній заяві, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі заяви (клопотання) позивачки від 06.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю) за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:9025, розташована на території Кіровоградської області, Кропивницького (колишній Новгородківський) району Новгородківська селищна рада (колишня Верблюзька сільська рада) (а.с.10), рішенням Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області від 28.02.2020 №270 Про вирішення земельних питань надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення фермерського господарства: ОСОБА_1 в розмірі земельної частки (паю), площею 7,46 умовних кадастрових гектарів, за рахунок земельної ділянки комунальної власності (за межами населеного пункту) кадастровий номер :02:001:9025 площею 23,8304 га пасовищ на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області (а.с.13).

За замовленням позивачки, відповідно до договору на виконання робіт укладеного між позивачкою та Приватним підприємством Земля Новгордківшини був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність громадянці України ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства (А.01.02.) в розмірі земельної ділянки частки (паю) за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу за межами населеного пункту на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області (а.с.4-65).

Відповідно до ст.1 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації (чинному на час виникнення правовідносин, та в редакції на час виникнення правовідносин) державна експертиза землевпорядної документації (далі - державна експертиза) - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи.

Згідно вимог статті ст. 9 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації (чинному на час виникнення правовідносин, та в редакції на час виникнення правовідносин) даний проект землеустрою зданий на погодження.

Відповідно до висновку від 29.10.2020 року №16831/82-20 головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатський області вищезазначений проект був погоджений (а.с.79).

04 серпня 2021 року отриманий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021, яким сформована земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0879 для ведення фермерського господарства (01.02) загальною площею 7.50 га. (а.с.67).

Позивачем було подано відповідачу даний проект разом із витягом із ДЗК про земельну ділянку на затвердження та передання у власність земельної ділянки.

29 грудня 2021 року Новгородківською селищною радою Кіровоградської області прийнято рішення №1882 Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) громадянці ОСОБА_1 відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) громадянці ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства (код КВІДПЗ - 01.02) за межами населеного пункту (с. Верблюжка) на території Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, в зв`язку з невідповідністю статті 121 Земельного кодексу України, а саме відповідно до уточненого розрахунку сільськогосподарських угідь по КСП Нива колишня Верблюзька сільська рада, середній розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах угідь пасовищ, що підлягали розпаюванню становить 0,3700 га. Невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Закону України Про землеустрій статтям 29 та 50. Переліку обмежень у використанні земельної ділянки не відповідає додатку 6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051. Кадастровий план земельної ділянки не відповідає статті 34 Закону України Про Державний земельний кадастр.

Цим же рішенням, відмовлено в передачі у власність (шляхом безоплатної передачі) громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 7,5000 га, в тому числі: 7,5000 га - пасовищ кадастровий номер :02:001:0879 для ведення фермерського господарства (код КВЦПЗ - 01.02) за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, за межами населеною пункту (с. Верблюжка) на території Новгородківської селищної ради Кіровоградської області (а.с.66).

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у статті 121 ЗК України. Відповідно до частини 1 цієї статті громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Статтею 20 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами, у тому числі орендарями.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації); б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 1 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Таким чином, до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбачених ст.118, 123 ЗК України.

Частинами 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Частинами 9, 10 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

При цьому, частинами 7, 8 статті 186 Земельного кодексу України визначено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до ч.ч.9, 10 ст.186 Земельного кодексу України Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.

Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Таким чином, ст.186 Земельного кодексу України передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути відповідним органом за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Так, спірним рішенням Новгородківської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 29.12.2021 №1882 позивачці відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення фермерського господарства в зв`язку з невідповідністю статті 121 Земельного кодексу України, а саме відповідно до уточненого розрахунку сільськогосподарських угідь по КСП Нива колишня Верблюзька сільська рада, середній розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах угідь пасовищ, що підлягали розпаюванню становить 0,3700 га. Невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Закону України Про землеустрій статтям 29 та 50. Переліку обмежень у використанні земельної ділянки не відповідає додатку 6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051. Кадастровий план земельної ділянки не відповідає статті 34 Закону України Про Державний земельний кадастр

Щодо зазначення у рішенні, а саме невідповідності проекту землеустрою вимогам ст.121 КАС України, суд зазначає, що належних та допустимих доказів про середній розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах угідь пасовищ, що підлягали розпаюванню становить 0,3700 га, відповідачем суду не надано.

Стосовно невідповідності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність статтям 29 та 50 Закону України Про землеустрій.

Відповідно до статті 29 Закону України Про землеустрій (в редакції чинній на час розроблення та погодження проекту землеустрою) документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.

Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.

Приписами статті 50 Закону України "Про землеустрій" (в редакції чинній на час розроблення та погодження проекту землеустрою) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Суд констатує, що відповідачем не конкретизовано у чому саме полягає невідповідність розробленого та погодженого проекту землеустрою, поданого позивачем на затвердження, вказаним вище вимогам Закону України "Про землеустрій". При цьому, суд зауважує, що поданий позивачем на затвердження проект землеустрою було погоджено у встановленому законом порядку, про що свідчить висновок про розгляд документації із землеустрою, згідно якого проект відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. (а.с.79)

Щодо невідповідності проекту землеустрою переліку обмежень у використанні земельної ділянки - додатку 6 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051

Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до п.23 Порядку (в редакції чинній на час розроблення та погодження проекту землеустрою) до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про обмеження у використанні земель: 1) назва та код, обліковий номер обмеження (в цілому і за окремими контурами) згідно з додатками 2 і 6 та пунктами 28 і 301 цього Порядку; 2) контури обмеження з координатами їх поворотних точок та довжиною; 3) площа обмеження (в цілому і за окремими контурами); 4) перелік заборонених видів діяльності та обов`язків щодо вчинення певних дій з посиланням на нормативно-правові акти, згідно з якими встановлено обмеження, строк дії обмеження; 5) опис режимоутворюючого об`єкта (за його наявності): найменування; контури меж режимоутворюючого об`єкта з координатами поворотних точок та довжиною; площа (в цілому і за окремими контурами); характеристики, що обумовлюють встановлення обмеження; 6) інформація про документи, на підставі яких встановлено обмеження (назва, дата та номер рішення про затвердження документації із землеустрою, за якою встановлено обмеження, найменування органу, що його прийняв, дата, з якої діє обмеження), електронні копії таких документів.

При цьому, суд зазначає, що додатком 6 цього Порядку (в редакції чинній на час розроблення та погодження проекту землеустрою) встановлено вимоги до КООРДИНАТ вузлів полігона об`єкта Державного земельного кадастру.

У даному випадку, відповідачем також не наведено та не конкретизовано в чому проект землеустрою не відповідає вказаному Порядку та які обмеження наявні на земельній ділянці, яку позивачка бажає отримати у власність.

Щодо вказівки у спірному рішенні про те, що кадастровий план земельної ділянки не відповідає статті 34 Закону України Про Державний земельний кадастр.

Відповідно до статті 34 Закону України Про Державний земельний кадастр на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці; відомості про перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, прибережних захисних смуг і пляжних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель (за наявності) та меж земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); відомості про встановлені межові знаки (у разі формування земельної ділянки).

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Кадастровий план земельної ділянки складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі.

Порядок складання та затвердження вимог до оформлення кадастрових планів земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі зміни відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, власнику (користувачу) земельної ділянки за його заявою Державний кадастровий реєстратор видає Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, складовою частиною якого є кадастровий план, що містить внесені відомості.

Як вбачається з матеріалів справи, у проекті, поданому позивачкою на затвердження відповідачу, міститься кадастровий план земельної ділянки, складений у відповідності до вказаних вимог ст.34 Закону України Про Державний земельний кадастр. (а.с.59-60)

Крім того, суд зауважує, що проект землеустрою був розроблений у 2020 році, у зв`язку з чим, зазначає, що розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності. Тобто у спірних правовідносинах розроблення проекту землеустрою мало місце у 2020 році, відтак, даний проект має відповідати нормам, чинним станом на цей період.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №820/5348/17.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що проект землеустрою не відповідав вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Також, суд враховує, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021р. №1423-IX Розділ Х. Перехідні положення Земельного кодексу України доповнений пунктом 24, яким, зокрема передбачено, що надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Із аналізу вищенаведених положень Земельного кодексу України слідує, що отримавши заяву позивача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність позивачу, відповідач, згідно з частинами 9, 10 статті 118 Земельного кодексу України, повинен був у двотижневий строк прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти рішення про відмову у його затвердженні з наведенням відповідних мотивів.

Крім того, із аналізу положень Земельного кодексу України слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Суд зазначає, що законодавець, наділяючи відповідача розпорядчими функціями щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, зобов`язав орган місцевого самоврядування мотивувати таке рішення. Тобто, відповідача зобов`язано навести конкретні підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви його прийняття, а не обмежуватись загальними нормами чинного земельного законодавства.

У ході судового розгляду справи відповідач не довів законність, вмотивованість та обґрунтованість підстав для відмови у затвердженні поданого позивачем проекту землеустрою, наведеної у рішенні Новгородківської селищної ради від 29.12.2021 №1882, тому суд доходить висновку, що вказане рішення як індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень є протиправним та його слід скасувати.

Так, Законом України №2145-XI від 24.03.2022 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022 року, внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Цим законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 р. № 573/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, на дату ухвалення судом рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України №389-VIII від 12.05.2015 року. До припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, що не дозволяє суду задовольнити позов у спосіб зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність позивачці, про що вона просить у позові.

Тому, з огляду на визнання протиправним спірного рішення, належним способом захисту порушеного права позивачки на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за її заявою є зобов`язання відповідача повторно розглянути поданий проект землеустрою та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду. При повторному розгляді цього питання відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, скасоване судом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, суд стягує на користь позивача здійснені документально підтверджені судові витрати у розмірі 1985 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295-297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (28233, Кіровоградська область, Кропивницький район, с.Верблюжка, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Новгородківської селищної ради Кіровоградської області (28200, Кіровоградська область, Кропивницький район, смт.Новгородка, вул.Центральна, 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новгородківської селищної ради Кіровоградської області від 29 грудня 2021 року № 1882 Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) громадянці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Новгородківську селищну раду Кіровоградської області повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0879 для ведення фермерського господарства та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені нею судові витрати: на оплату судового збору в сумі 1985 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Новгородківської селищної ради Кіровоградської області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина