Справа № 640/820/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Київ № 640/820/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2018 №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі-позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2018 №.

В обгрунтування позовним вимог зазначено, що Товариство не отримувало податкову пільгу, тому в нього відсутні підстави для подання звіту про суми податкових пільг.

Позивач наголошує на недоведеність та необґрунтованість підстав, на яких було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, неврахування контролюючим органом норм чинного законодавства, ТОВ «Споживчий центр» вважає, що рішення суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі, відповідачу запропоновано протягом 15 днів надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що підприємство повинно подати звіт про суми податкових пільг за шість місяців 2018 року до 09.08.2018 (граничний термін подання). Вказано, що у разі неподання або несвоєчасного подання звіту про суми податкових пільг застосовуються штрафні санкції, передбачені пунктом 120.1 статті 120 Кодексу.

Позивачем подано відповідь на відзив в якій наголошено, що підпункт 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, не встановлює обов`язку податвати звіт про суми податкових пільг, оскільки такий обов`язок встановлювала лише постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1233.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань своєчасності подання (неподання) Звіту про суми податкових пільг підприємством ТОВ «Споживчцентр», якою встановлені порушення вимог підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт про результати камеральної перевірки №4770/26-15-12-08-20/37356833 від 05.10.2018.

Позивачем подано заперечення на акт камеральної перевірки.

За результатами розгляду заперечення від 12.10.2018 №778, Головним управлінням ДФС у м. Києві листом від 25.10.2018 №89063/10/26-15-12-08-14 висновки контролюючого органу, викладені в акті камеральної перевірки залишено без змін.

На підставі акту перевірки та листа про результати розгляду заперечення, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.10.2018 №, яким встановлено, порушення вимог підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України та на підставі пункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 27.12.2018 №41907/6/99-99-11-06-01-25 «Про результати розгляду скарги» скаргу позивача залишено без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення без змін.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та такими, що підлягає скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з пунктом 30.6 статті 30 Податкового кодексу України суми податку та збору, не сплачені суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, обліковуються таким суб`єктом - платником податків. Облік зазначених коштів ведеться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1-3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1233, цей Порядок є обов`язковим для виконання суб`єктами господарювання, які відповідно до Податкового кодексу України не сплачують податки та збори до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг.

Суб`єкт господарювання, що не сплачує податки та збори у зв`язку з отриманням податкових пільг, веде облік сум таких пільг та складає звіт про суми податкових пільг за формою згідно з додатком.

Звіт подається суб`єктом господарювання за три, шість, дев`ять і дванадцять календарних місяців за місцем його реєстрації протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового періоду. У разі коли суб`єкт господарювання пільгами не користується, звіт не подається.

Згідно з пунктом 30.1, 30.2, 30.5, 30.9 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Таким чином, будь-які підстави для зменшення об`єкту оподаткування податком у поточному році, в тому числі, і шляхом віднесення суми від`ємного значення попередніх років, є пільгою.

При чому, лист ДФС України від 03.07.2017 №83/2 "Довідник №83/2 інших податкових пільг станом на 01.07.2017" не встановлює пільги, а лише систематизує наявні пільги, що підпадають під це визначення згідно з вимогами статті 30 Податкового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" 16.07.2018 було подано податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя 2018 року № та 17.09.2018 року уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя 2018 року № з додатком ПН до декларації, в якому задекларовано суму податків, які утримується при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам, нарахованих за звітний податковий період (рядок 23 декларації) в сумі 529332 грн. Сума доходу, яка виплачена нерезиденту - це роялті в сумі 5293320 грн., ставка податку згідно з міжнародним договором -10% .

Згідно з 103.1 статті 103 Кодексу застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених підпункту 103.5 і 103.6 статті 103 Кодексу, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України (пункт 103.4 статті 103 Кодексу).

Підприємство скористалося пільгою з податку на прибуток підприємств - код пільги 11020025 «Сума прибутку, що не підлягає оподаткуванню згідно із міжнародними договорами України» (звільнення від сплати податку учасників Угод). Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3.2 статті 3 розділу І Кодексу відповідно до Довідника №89/2 інших податкових пільг (станом на 04.07.2018).

Таким чином, підприємство повинно подати звіт про суми податкових пільг за шість місяців 2018 року до 09.08.2018 (граничний термін подання). У разі неподання або несвоєчасного подання звіту про суми податкових пільг застосовуються штрафні санкції, передбачені пунктом 120.1 статті 120 Кодексу.

Щодо термінів подання звіту суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України щодо таких форм податкової звітності як податкова декларація, розрахунок, звіт у Податковому кодексі України використовується узагальнюючий термін "податкова декларація", тому положення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України поширюються і на податкові звіти включно зі Звітом про суми податкових пільг.

Оскільки станом на 09.08.2018 вказаний звіт позивачем не подано, а податкова пільга застосована, висновок контролюючого органу про вказане порушення податкового законодавства є обґрунтованим.

Згідно з пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.