Справа № 440/12532/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 р. Справа № 440/12532/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача - Яковенко Світлана Іванівна на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.12.21 по справі № 440/12532/21

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги

про визнання бездіяльності протиправною та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - відповідач, Полтавський МЦ з надання БВПД) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського МЦ з надання БВПД щодо розгляду його заяви від 14.07.2021 (вх. № 1203/01-24 від 21.07.2021) у частині призначення захисника для складання документів процесуального характеру: "до Вищої ради правосуддя дисциплінарної скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_2 за протиправні дії, бездіяльність та винесення завідомо неправосудного судового рішення - ухвали суду від 12 квітня 2021 року у справі № 534/576/21 (пр. № 1-кс/534/165/21) в рамках к/с № 04580007 за моїм обвинуваченням; клопотання про витребування доказів; інші заяви та клопотання, необхідні для подання даної дисциплінарної скарги",

- визнати нечинним та скасувати наказ Полтавського МЦ з надання БВПД № 1235 від 29.07.2021,

- зобов`язати Полтавський МЦ з надання БВПД належно розглянути його заяву від 14.07.2021 про що винести відповідне рішення у відповідності п. 3 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу",

- стягнути з Полтавського МЦ з надання БВПД на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (у зв`язку з несплатою позивачем судового збору).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 440/12532/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського МЦ з надання БВПД про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована незгодою позивача з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення його від сплати судового збору. Вказав, що він є засудженим та відбуває покарання в установі, до праці не залучався (з 2020-2021 роки), заробітку не має, а кошти на особовому рахунку, який відкритий на його ім`я, відсутні. На підставі вищевикладеного, наполягав на відсутності підстав у суду першої інстанції для прийняття ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13.10.2021, а також у подальшому 14.12.2021 - ухвали про повернення позовної заяви позивачу.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

27.06.2022 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі.

06.09.2022 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліків зазначених в ухвалі суду від 13.10.2021 про залишення позовної заяви без руху, та не надано до суду обґрунтованих доводів щодо неможливості сплати судового збору.

Колегія суддів вважає дані висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами.

ОСОБА_1 , який відбуває покарання в Державній установі "Полтавська установа виконання покарань №23" Міністерства юстиції України), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського МЦ з надання БВПД про визнання протиправним бездіяльності Полтавського МЦ з надання БВПД щодо розгляду його заяви від 14.07.2021 (вх. № 1203/01-24 від 21.07.2021), визнання нечинним та скасування наказу Полтавського МЦ з надання БВПД № 1235 від 29.07.2021, зобов`язання Полтавський МЦ з надання БВПД належно розглянути його заяву від 14.07.2021 про що винести відповідне рішення у відповідності п. 3 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", стягнення з Полтавського МЦ з надання БВПД моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

13.10.2021 ухвалою суду першої інстанції позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

23.11.2021 від Полтавської установи виконання покарань (№23) надійшла розписка про вручення судового рішення ОСОБА_1 , відповідно до якої вказану ухвалу позивач отримав 22.10.2021.

15.11.2021 ухвалою суду першої інстанції продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, та надано позивачу 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

14.12.2021 від Полтавської установи виконання покарань (№23) надійшла розписка про вручення судового рішення ОСОБА_1 , відповідно до якої вказану ухвалу позивач отримав 24.11.2021.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач у визначений судом строк не усунув недоліки позовної заяви (не надав документу про сплату судового збору або про звільнення від його сплати) та, як наслідок, не виконав вимоги ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021.

Колегія суддів такі висновки суду вважає передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України).

Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_1 , на виконання хвали суду від 13.10.2021 про залишення без руху, надіслав до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, в якій також просив витребувати з ГУ ДФС у Полтавській області належно засвідчену інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків на його ім`я щодо отриманих доходів та прибутків за 2020-2021 роки. В обґрунтування заявленого клопотання додав копію адвокатського запиту до ГУ ДПС в Полтавській області, щодо надання інформації про доходи.

Проте суд першої інстанції, продовжуючи строк для усунення недоліків позовної заяви, не розглянув вище зазначене клопотання ОСОБА_1 , при цьому зазначивши про ненадання позивачем належних та допустимих доказів про об`єктивний стан доходів останнього.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КАС України учасники справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. <…>.

Наведене свідчить, що позивачем в межах наданого судом строку надіслано до суду матеріали на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, з огляду на що висновок суду першої інстанції про невиконання у встановлений судом строк вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви є передчасним.

Право на суд, аспектом якого є доступ до суду, є однією із гарантій основоположного права на справедливий суд. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа "Зубац проти Хорватії" (Zubac v.Croatia), №40160/12) вказав, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. "Станєв проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria) [ВП], №36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012) (пункт 78).

У той же час за усталеною практикою Європейського суду з прав людини сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У рішенні у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 р. ЄСПЛ констатує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 р. ЕСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наведеного правового регулювання та обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню в справі.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються в якості належних.

Згідно із статтею 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 підлягає скасуванню, а справа № 440/12532/21 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - Яковенко Світлани Іванівни - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року по справі № 440/12532/21 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання бездіяльності протиправною та скасування наказу - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Л.В. Любчич
Судді Я.В. П`янова О.В. Присяжнюк