Справа № 120/5178/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 р. Справа № 120/5178/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), які подані його представником адвокатом Мельниченком Русланом Володимировичем (далі - представник позивача) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги мотивовані протиправністю винесеного відповідачем рішення від 16.06.2022 №39 про відмову у перерахунку пенсії позивачу із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто за три роки за 2018-2020 роки, що передують року звернення із заявою від 11.06.2021 про призначення пенсії за віком. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає, що оскільки після призначення пенсії по інвалідності з 15.06.2015 він продовжував працювати та набув не менше 24 місяці страхового стажу, тому пенсія за віком з 11.06.2021 має бути призначена йому на підставі положень ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки.

Ухвалою суду від 12.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

20.07.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі №120/8594/21-а ГУ ПФУ у Вінницькій області зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 14.08.1990 по 06.12.2006 на посадах "тимчасово виконуючий обов`язки начальника котельні" та "начальник котельного цеху" на АТЗТ "Бершадський молочноконсервний комбінат" та ЗАТ "Бершадьмолоко" та призначено пенсію за віком з 11.06.2021 згідно пункту 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по Списку №2.

При цьому, як вказує відповідач, відповідно до статті 25 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було визначено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу позивача, що складає 0,38500, та відповідає 38 рокам 06 місяцям 14 дням страхового стажу, в тому числі робота за Списком №2 -16 років 3 місяці 24дні (стаж враховано по 18.04.2021). В той же час в розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за період починаючи з 01.07.2000 по 30.04.2021 (згідно сплати страхових внесків). Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 1,41567, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні 5426,60 грн. Відтак, з огляду на вищезазначене, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив: 5426,60грн х 1,41567= 7682,27 грн.

Відповідач також зауважує, що з 01.03.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі Постанова №118) проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.

Щодо проведення перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 Закону №1058 з моменту подання позивачем заяви про перерахунок пенсії за віком від 11.06.2021 відповідач повідомив, що оскільки рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 №120/8594/21-а не зобов`язує провести перерахунок із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) за 2018-2020 роки, перерахунок пенсії проведено в межах покладених судом зобов`язань.

З урахуванням зазначеного відповідач вважає заявлений позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

08.08.2022 від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат. Так, за змістом цієї заяви представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну (правничу) допомогу у сумі 63 000 грн. В якості обґрунтування своїх вимоги до цієї заяви було додано договір про надання правової допомоги від 05.04.2022, додаткову угоду від 30.06.2022, ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1039273, акт наданих послуг від 21.07.2022, рахунок від 21.07.2022 відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.04.2022 та акту наданих послуг від 21.07.2022, квитанцію №74761300 від 22.07.2022 про оплату витрат на правову допомогу в сумі 20000 грн., квитанцію №74762739 від 22.07.2022 про оплату витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Інших заяв в межах цієї справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 з 15.06.2015 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримував пенсію по інвалідності (як особа з інвалідністю 3 групи), призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

11.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Втім, рішенням органу Пенсійного фонду України №463 від 14.06.2021 відмовлено позивачу у переході на пенсію за віком у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.11.2021 по справі №120/8594/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 14.06.2021 № 463 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області та Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 11.06.2021 про призначення позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Однак, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 за результатами розгляду апеляційної скарги позивача рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.11.2021 було скасовано та прийнято нове рішення відповідно до якого зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за Списком №2 період роботи з 14.08.1990 по 06.12.2006, включно, на посадах "тимчасово виконуючий обов`язки начальника котельні" та "начальник котельного цеху" на АТЗТ "Бершадський молочноконсервний комбінат" та ЗАТ "Бершадьмолоко", який становить 16 років 3 місяці 22 дні, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 11.06.2021 року.

На виконання вказаного судового рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду відповідач призначив позивачу пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.06.2021.

Однак, як встановлено судом, при обрахунку розміру пенсії позивача відповідачем за основу взято проіндексований показник середньої заробітної плати по Україні - 5426,60, що підтверджується долученим до матеріалів справи листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №3501-3347/М-02/8-0200/22 від 03.05.2022.

У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача із проханнями здійснити перерахунок його пенсії з 11.06.2021 за віком в порядку статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачені страхові внески, тобто за три роки що передували року його звернення із заявою від 11.06.2021 про призначення пенсії за віком.

Листами №3835-3653/м-02/8-0200/22 від 17.05.2022, №4891-4739/м-02/8-0200/22 від 22.06.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило позивача про те, що оскільки рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 по справі №120/8594/21-а не зобов`язує провести перерахунок із застосуванням середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 Закону №1058, перерахунок пенсії проведено в межах покладених судом зобов`язань.

В подальшому позивачем отримало листа ГУ ПФУ у Вінницькій області від 29.06.2022 № 5109-4898/М-02/8-0200/22, яким було надіслано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 16.06.2022 №39 про відмову у перерахунку призначеної пенсії. Відповідне рішення мотивовано тим, що згідно рішення суду від 13.04.2022 по справі №120/8594/21 зобов`язань щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески за 2018-2020 роки на орган Пенсійного фонду України не покладалося.

Позивач не погоджується з таким рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області та вважає, що при розрахунку призначеної йому пенсії за віком відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018-2020 роки, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи оцінку тим правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить із такого.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст.10 Закону №1058-IV, особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, Законом № 1058-ІV передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та врегульовано переведення між цими видами пенсії.

Таким чином, законодавцем визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за Законом № 1058-ІV.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями частини першої ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV України встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В свою чергу, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. Виняток становить лише перше переведення особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, за умови наявності у особи страхового стажу, набутого після виходу на пенсію за віком не менш як 24 місяці.

Вказане узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постановах від 21.02.2019 у справі №577/4599/16, від 10.07.2018 у справі №728/2785/15.

Повертаючись до фактичних обставин у справі судом встановлено, що пенсія по інвалідності ОСОБА_1 призначена 15.06.2015. Водночас, після призначення пенсії позивач до 21.07.2020 продовжував працювати на посаді "головний енергетик" в ПрАТ "Зернопрдукт МХП" та сплачувати страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , а також відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що містяться в матеріалах справи.

Відтак, період додатково набутого страхового стажу після призначення пенсії становив більше ніж 24 місяці.

Отже, позивач набув право на врахування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2018, 2019, 2020 роки під час призначення пенсії за віком з 11.06.2021, як особа, яка після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та її додатково набутий стаж становить не менш як 24 місяці.

Водночас, судом встановлено, що при проведенні перерахунку пенсії позивачу на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 по справі № 120/8594/21-а було додаткового враховано набутий стаж та визначено новий коефіцієнт стажу, при цьому, при перерахунку пенсії не було враховано показник середньої заробітної плати за три роки (2018-2020 роки), що передували зверненню за призначення пенсії за віком (11.06.2021).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно при призначені пенсії за віком з 11.06.2021 не враховано показники середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.06.2022 №39 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог зобов`язального характеру суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У рішенні від 16.09.2015 у справі N 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, з метою поновлення порушених прав позивача, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 11.06.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої сплачено страхові внески за період 2018-2020 роки, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Таким чином перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу в сумі 63000 грн., то суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 05.04.2022, укладений між позивачем та адвокатом Мельниченком Русланом Володимировичем, додаткову угоду від 30.06.2022 до договору про надання правової допомоги від 05.04.2022, ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1039273, акт наданих послуг від 21.07.2022 до договору про надання правової допомоги від 05.04.2021, рахунок від 21.07.2022 відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.04.2022 та акту наданих послуг від 21.07.2022, квитанція №74761300 від 22.07.2022 про оплату витрат на правову допомогу в сумі 20000 грн., квитанція №74762739 від 22.07.2022 про оплату витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Так, як слідує із матеріалів справи, за умовами договору від 05.04.2021 про правову допомогу (далі - Договір), адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту з метою захисту інтересів Клієнта в процесуальному статусі захисника або представника (відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення) в процесуальному статусі представника (відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського процесуального кодексу України) зі всіма правами, що має Клієнт.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 30.06.2022 до договору про надання правової допомоги від 05.04.2022 за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату винагороду у фіксованій сумі. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (гонорар успіху), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення.

Судом встановлено, що згідно акту наданих послуг від 21.07.2022 до договору про надання правової допомоги від 05.04.2021 розмір правової допомоги становить 63 000 грн., що включає в себе: професійну правничу допомогу адвоката щодо збору доказів, об`єктивно необхідних для підготовки позовної зави, кількість витраченого часу 12 годин, вартість - 18 0000 грн.; проведення правового аналізу документів протягом квітня-червня 2022 року отриманих від ГУ ПФУ у Вінницькій області, необхідних для написання позовної заяви та підготовка комплексного звіту для клієнта, кількість витраченого часу 8 годин, вартість 12000 грн.; проведення аналізу судової практики протягом червня 2022 року щодо предмета спору, необхідного для написання позовної заяви, кількість витраченого часу 10 годин, вартість 15000 грн.; підготовка позовної заяви протягом травня-червня 2022 року, кількість витраченого часу 12 годин, вартість -18000 грн. Даний розрахунок складено виходячи з загальної кількості витраченого адвокатом часу 42 години, а також вартості однієї години роботи адвоката 1500 грн.

При цьому, згідно із квитанцій №74761300 від 22.07.2022 та №74762739 від 22.07.2022 адвокат підтвердив здійснення позивачем часткової оплати за надані послуги згідно договору 05.04.2021 та акту наданих послуг від 21.07.2022 на суму 30000 грн.

Втім, оцінюючи розмір понесених витрат, суд вважає, що заявлений достягнення розмір витрат на правничу допомогу в сумі 63000 грн. не є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим на надані послуги.

Так, у відповідності до статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року N 5076-VI5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно правової позиції Верховного Суду, наведеній у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними.

Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Як вже зазначалось, у зв`язку з розглядом цієї справи позивач планує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 63000,00 грн.

Однак, в даному випадку суд враховує те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів та розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Обсяг і складність оформлених процесуальних документів також є незначним та не потребував значних зусиль для адвоката, а також такої кількості витраченого часу, як 42 години. Більше того, такі позиції наданої правової допомоги як проведення правового аналізу документів (8 годин), аналіз судової практики (10 годин) та підготовка позовної заяви (12 годин) фактично охоплюються однією дією пов`язаною зі складанням та оформленням позовної заяви. Також суд враховує, що той обсяг витраченого адвокатом часу, який зазначено в акті наданих послуг 42 години в цьому випадку не є належним чином підтвердженим адвокатом та вочевидь викликає сумніви у його фактичній реалізації.

Відтак, виходячи із усіх обставин цієї справи суд вважає, що загальний розмір понесених витрат є явно завищеним. А тому, на переконання суду, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума в 2000 грн., яка відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності в межах даної справи.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73- 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.06.2022 №39 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за період 2018-2020 роки, тобто за три роки, що передують року звернення із заявою від 11.06.2021 про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 11.06.2021 перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за період 2018-2020 роки, із урахуванням раніше виплаченої суми пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07.09.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович