Справа № 280/2402/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 вересня 2022 року Справа № 280/2402/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізького окружного адміністративного суду (вул. Сергія Синенка, буд. 65-В, м. Запоріжжя, 69041), Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (вул. Шмідта, буд. 11, м. Мелітополь, 72309), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Вакуленчука, буд. 99, м. Мелітополь, 72311, ), у якій просить:

- направити справу для вирішення підсудності до Великої Палати Верховного Суду;

- вирішити підсудність розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій протиправними та вчинити певні дії;

- направити справу на розгляд за підсудністю;

- визнати дії протиправними Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та зобов`язати скасувати постанову за виконавчим листом від 10.04.2013 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 634,12 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.03.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 справу №280/2402/21 передано голові Запорізького окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо передачі справи за підсудністю.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 визначено підсудність справи № 280/2402/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, третя особа: Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Направлено адміністративну справу № 280/2402/21 на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

11.05.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Третього апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 280/2402/21.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу № 280/2402/21 розподілено судді Голобутовському Р.З.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху.

Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії цієї ухвали, шляхом:

- надання до суду уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. ст. 160, 161, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій визначитись із належним відповідачем у справі, та надати копії позовної заяви, відповідно по кількості учасників справи у відповідності до ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України;

- надання до суду уточненої позовної заяви, у якій зазначити якими саме діями або бездіяльністю відповідача він не погоджується, обґрунтувавши чим саме порушені її права і свободи, із посиланнями на докази та норми права;

- надання до суду належним чином завірених копій документів та доказів на яких ґрунтуються позовні вимоги, як для суду, так і для відповідача;

- надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку разом із доказами поважності причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду або обґрунтування того, що такий строк не пропущений;

- надання до суду власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху отримано позивачем 28.05.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

23.06.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд надійшла заява ОСОБА_1 у якій просила:

- визнати поважними причини пропущеного строку та продовжити строк на усунення недоліків ухвали суду від 17.05.2021 року у справі № 280/2402/21.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі № 280/2402/21 строком 10 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Ухвалу суду про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви отримано позивачем 10.07.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

15.07.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, у якій відповідачами визначено - Запорізький окружний адміністративний суд, Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у якій просить:

- визнати поважними причини та поновити пропущений строк на звернення із адміністративним позовом, прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження;

- визнати протиправною бездіяльність Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо стягнення з інваліда 2 групи ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 549,20 грн., виконавчого збору у розмірі 54,92 грн., виконавчих витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 30 грн.;

- зобов`язати Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" скасувати постанову за виконавчим листом № 2-421/2012 від 10.04.2013 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 634,12 грн. та повернути суму у розмірі 634,12 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку - відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Третім апеляційним адміністративним судом в постанові від 22.07.2022 зазначено, що в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не надано оцінки доводам позивача наведеним в уточненій позовній заяві з приводу того, що ухвалою Мелітопольського міськрайонний суд Запорізької області від 02.10.2020 у справі 320/5868/16-а закрито провадження за фактично ідентичним позовом позивача з посиланням на порушення правил предметної підсудності. Судом першої інстанції не надано оцінки доводам позивача та конкретним обставинам справи, зокрема поведінки позивача, на її дії, які нею вчинялися, та не оцінив їх у сукупності.

Дослідивши уточнену позовну заяву, додані до неї документи, та проаналізувавши їх зміст, з урахуванням правової позиції Третього апеляційного адміністративного суду, суд першої інстанції зазначає наступне.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 17.05.2021, Дніпропетровський окружний адміністративний суд вказав, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Дослідивши матеріали позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує постанову державного виконавця, який на виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2012 стягнув з позивача суму у розмірі 634,12 грн, а із позовною заявою звернулась до суду 25.03.2021.

З матеріалів справи неможливо встановити, дату винесення державним виконавцем постанови про стягнення коштів з позивача та її реквізити, дату отримання позивачем оскаржуваної постанови та дату коли позивачу стало відомо про порушення її прав.

З огляду на викладене, суд запропонував позивачу надати заяву про поновлення пропущеного строку разом із доказами поважності причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду або обґрунтування того, що такий строк не пропущений.

Позивачем 15.07.2021 подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду уточнену позовну заяву, в якій повідомляє про тривалий розгляд аналогічного спору в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області в межах справи №320/5868/16, та про закриття провадження у цій справі через непідсудність розгляду справи в цивільному судочинстві. Позивач зазначила, що вона зверталась до Запорізького окружного адміністративного суду, проте останнім повернуто позовну заяву через пропуск строку звернення до суду.

Розглядаючи доводи уточненої позовної заяви, з урахуванням позиції Третього апеляційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 22.07.2022, Дніпропетровський окружний адміністративний суд зважає на наступне.

Як зазначено вище, позовну заяву за правилами п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України може бути подано до суду, зокрема у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як видно із змісту уточненої позовної заяви, позивач, серед іншого, просить зобов`язати Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) скасувати постанову про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі суми 634 гривні 12 коп., яка як встановлено судом з додатків до позову була винесена у 2013 році відповідно до виконавчого листа №2-421-2012 від 10.04.2013 Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.10.2013 №839/Ч-18/КЦ, копія якого наявна в матеріалах справи, позивача було повідомлено, що згідно з виконавчим листом №2-421-2012 від 10.04.2013 відповідно до постанови Мелітопольського відділу державної виконавчої служби міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні у жовтні поточного року з її пенсії утримано заборгованість на користь ОСОБА_2 в розмірі 634,12 грн, де: 549,20 грн - сума боргу; 54,92 грн - виконавчий збір; 30,00 грн - витрати на проведення виконавчих дій.

Суд не приймає наступне посилання позивача, що в рамках розгляду справи №2-421/2012 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було вирішено стягнути судові витрати у розмірі 549 грн 20 коп. та оскільки ОСОБА_1 була особою з інвалідністю 2 групи, отже звільнена від сплати судового збору і судових витрат в усіх судових інстанціях, тому вважала, що справа мала бути розглянута в рамках зазначеної справи Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щодо повернення суми 549 грн 20 коп. Разом з тим, з Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) про стягнення виконавчого збору і виконавчих витрат у розмірі 84 грн 92 коп. Тому в рамках зазначеної справи позивач звернулася з позовом.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області, Мелітопольського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за примусовим виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2012 постановою ВДВС від 14.05.2013 з неї було стягнуто судові витрати та виконавчий збір. Проте, на час вирішення справи вона була інвалідом 2 групи, а отже, відповідно до Закону України «Про судовий збір» підлягала звільненню від сплати судового збору. З цих підстав просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму 549,20 грн, стягнути з ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області на її користь суму 30 грн, стягнути з Мелітопольського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області на її користь суму 54,92 грн.

Як встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізькой області від 02.10.2020 у справі №320/5868/16-ц провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення суми виконавчого збору закрито.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.12.2020 у справі №320/5868/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2020 у цій справі залишено без змін.

За таких обставин, ОСОБА_1 звернулась з позовом до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання дій протиправними відповідача; зобов`язання скасувати постанову про звернення стягнення на пенсію у розмірі 634,12 грн, до Запорізького окружного адміністративного суду на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2020 та постанови Запорізького апеляційного суду від 22.12.2020.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №280/2492/21 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовлено. Визнано причину пропуску строку звернення до суду неповажними та повернуто позовну заяву ОСОБА_3 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд в межах справи, що розглядається, вказує, що ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №280/2492/21 не оскаржувалась та набрала законної сили 14.06.2021.

В ухвалі від 14.06.2021 у справі №280/2492/21 Запорізьким окружним адміністративним судом вказано, що листом Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.10.2013 №839/Ч-18/КЦ, позивача було повідомлено про те, що згідно з виконавчим листом № 2-421-2012 від 10.04.2013 відповідно до постанови Мелітопольського відділу державної виконавчої служби міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні у жовтні поточного року з її пенсії утримано заборгованість на користь ОСОБА_2 в розмірі 634,12 грн, де: 549,20 грн - сума боргу; 54,92 грн - виконавчий збір; 30,00 грн - витрати на проведення виконавчих дій, тобто принаймні у жовтні 2013 року позивачу було відомо про існування відкритого виконавчого провадження та спірної постанови.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд звертає увагу, що вказаний лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.10.2013 №839/Ч-18/КЦ наявний в матеріалах адміністративної справи №280/2402/21, отже матеріалами справи №280/2402/21, також, підтверджується факт обізнаності позивача про відкритого виконавчого провадження та спірної постанови ще у 2013 році.

При цьому, з позовом до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 звернулась лише у вересні 2016 року.

В ухвалі від 14.06.2021 у справі №280/2492/21 Запорізьким окружним адміністративним судом вказано, що як видно з КП «Діловодство спеціалізованого суду» протягом липня 2020 року березня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшло 8 адміністративних позовів ОСОБА_1 , що, на думку суду, свідчить на користь того, що позивач не була обмежена у доступі до правосуддя.

Отже, Дніпропетровським окружним адміністративним судом встановлено, що з дня прийняття ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2020 про закриття провадження у справі №320/5868/16-ц та прийняття постанови Запорізького апеляційного суду від 22.12.2020 про залишення в силі ухвали від 02.10.2020, позивач мала доступ до правосуддя, її стан здоров`я та стан здоров`я її мати дозволяв неодноразово звертатись, зокрема, до Запорізького окружного адміністративного суду з позовними заявами.

Однак, до Запорізького окружного адміністративного суду цей позов направлено ОСОБА_1 лише у березні 2021 року, незважаючи на встановлений 10-ти денний строк звернення до суду з позовом відповідної категорії.

З аналізу вказаних обставин, судом встановлено, що всім доводам ОСОБА_1 стосовно визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду вже було надано правову оцінку в ухвалі Запорізького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №280/2492/21, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено; визнано причину пропуску строку звернення до суду неповажними та повернуто позовну заяву ОСОБА_3 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Такі обставини мають бути підтверджені належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивачем не заявлено нових доводів та не надано інших, аніж вже тих, яким надано правову оцінку, доводів пропуску строку звернення до суду. Відтак, у суду відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 17.05.2021, Дніпропетровський окружний адміністративний суд вказав, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Проте, позовні вимоги позивача спрямовані до Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), якого позивачем визначено як третю особу у справі, а не відповідача. Між тим, позовна заява не містить позовних вимог до Запорізького окружного адміністративного суду та Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 17.05.2021, Дніпропетровський окружний адміністративний суд просив позивача надати до суду уточнену позовну заяву, у якій зазначити якими саме діями або бездіяльністю відповідача вона не погоджується, обґрунтувавши чим саме порушені її права і свободи, із посиланнями на докази та норми права

В уточненій позовній заяві від 15.07.2021, позивач зазначає, що визначила відповідачами Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області та Запорізький апеляційний суд, оскільки вказаними судами закрито провадження та відмовлено у відкритті провадження у справі за аналогічними позовними вимогами відповідно.

Проте, Дніпропетровський окружний адміністративний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не пред`явлено позовних вимог до вказаних заявлених нею відповідачів.

Більше того, незгода із судовими рішеннями не є підставою для звернення з позовом та визначення судів відповідачами, оскільки право на оскарження судового рішення реалізується учасниками судового процесу шляхом звернення з апеляційною або касаційною скаргою. Відтак, такі правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 17.05.2021, Дніпропетровський окружний адміністративний суд вказав, що зміст позовної заяви обмежується лише посиланням на те, що на виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позивача Мелітопольським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) стягнуто 634,12 грн, та не містить належного обґрунтування. Отже, позивачу необхідно було надати суду уточнену позовну заяву, у якій зазначити з якими саме діями або бездіяльністю відповідача вона не погоджується, обґрунтувавши чим саме порушені її права і свободи, із посиланнями на докази та норми права.

Однак, позивачем не виконано вказану вимогу суду та не надано жодних обґрунтованих доводів на підтвердження мотивів та підстав звернення до суду з позовом.

Відтак, суд вважає, що вимоги ухвали про залишення позову без руху заявником не виконані ані в частині доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом, ані в частині визначення належного складу відповідачів та викладення позовних вимог до кожного із заявленого переліку відповідачів, ані в частині обґрунтування позовних вимог, а отже позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що недоліки встановлені ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 не усунуто, тобто позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 169, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський