Справа № 280/3781/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2022 року Справа № 280/3781/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.4 наказу від 26.05.2022 року № 31 (з основної діяльності) «Про підсумки службового розслідування» начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким на ОСОБА_1 , накладене дисциплінарне стягнення «догана».

- визнати протиправним та скасувати наказ від 26.05.2022 року № 32 (з основної діяльності) «Про притягнення до матеріальної відповідальності» начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким ОСОБА_1 , притягнуто до матеріальної відповідальності за збитки, нанесені державі на суму 17497,11 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що п.4 Наказу №31 та Наказ №32 про притягнення до дисциплінарної та до матеріальної відповідальності протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне. Наказ про призначення тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 втратив чинність згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2022 № 35, письмове зобов`язання про взяття повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей у Відділенні ВСП м. Мелітополь позивачем не давалось, акт приймання-передачі матеріальних цінностей не складався, не затверджувався. Висновок, який послугував підставою для прийняття відповідачем п.4 Наказу №31 та Наказ №32 про притягнення до дисциплінарної та до матеріальної відповідальності, суперечить вимогам Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2124-ІХ (далі - Закон №2124-ІХ) щодо бойового імунітету, а тому ці накази є протиправними та підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24 червня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 27.07.2022 подав відзив на позов, у якому зазначає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.02.2022 № 29 (по стройовій частині) позивач тимчасово виконував обов`язки начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14.02.2022. На підставі рапорту позивача, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2022 № 35 (по стройовій частині) позивача допущено тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою старшого офіцера Відділення військової служби правопорядку. Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2022 № 35 (по стройовій частині) за змістом та суттю не передбачає втрату чинності та/або внесення відповідних змін до раніше виданих розпорядчих документів (в даному випадку наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ), адже мова йде про допуск в тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою. Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.04.2022 № 79 (по стройовій частині) підполковник ОСОБА_2 , начальник відділення Військової служби правопорядку, прибув з військової частини НОМЕР_1 та з 01.04.2022 приступив до виконання службових обов`язків, а позивач повернувся до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера відділення Військової служби правопорядку. Відповідно до функціональних обов`язків, затверджений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2020 № 142 визначено, що у разі відсутності начальника відділення Військової служби правопорядку, старший офіцер відділення Військової служби правопорядку виконує його обов`язки та здійснює заходи щодо виконання завдань та функцій покладених на відділення Військової служби правопорядку. Допуск позивача до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою старшого офіцера відділення Військової служби правопорядку не звільняє позивача від виконання тимчасово покладених обов`язків начальника Відділення Військової служби правопорядку згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.02.2022 № 29 (по стройовій частині). Відповідно до функціональних обов`язків посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , що затверджені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2020 № 142 (з адміністративно - господарської діяльності) начальник відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, відповідає за стан та збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і інших матеріальних засобів. Службовим розслідуванням встановлено: металошукач "Garret Superwa№d" № 56391797 залишковою вартістю 6600,00 грн., що обліковується у ІНФОРМАЦІЯ_4 , металошукач "Garret Metal Detector" № 58330448 залишковою вартістю 2316,19 грн., Форт 12-Р № 099450 залишковою вартістю 7935,25 грн., 9 мм набої несмертельної дії у кількості 12 штук залишковою вартістю 142,56 грн. та кобура КВФ-222 залишковою вартістю 503,11 грн., що обліковуються у військовій частині НОМЕР_2 втрачені внаслідок власної недбалості, при наявності можливості запобігти втраті військового майна внаслідок умисних протиправних дій та порушення вимог керівних документів. Позивач, маючи час та технічну можливість вивести зазначене військове майно, яке безпосередньо знаходилось в його володінні та користуванні з власної недбалості не скористався нею. Просить в задоволенні позову відмовити.

02.08.2022 позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій не визнає заперечення на позов відповідно до наступного. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2022 № 35 (по стройовій частині) позивач допущений до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою старшого офіцера Відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 . Перед тим, наказом від 11.02.2022 № 29, на позивача тимчасово покладено виконання обов`язків начальника цього Відділення. Чинним є останній з виданих наказів, який визначає для військовослужбовця обсяг його повноважень та обов`язків після прийняття цього наказу, навіть якщо в його тексті не вказане про закінчення дії або відміну попереднього наказу. Відзив не містить пояснень, чому частка військового майна була втрачена внаслідок «крайньої необхідності під час проведення бойових дій», у зв`язку з чим це майно підлягає списанню, а стосовно частки майна, а саме металошукача «Garret Superwa№d» №56391797, металошукача «Garret Metal Detektor» №58330448, пристрою для відстрілу набоїв «Форт 12- Р» №В1 099450, 9 мм набоїв до нього та кобури КВФ-222, без будь-якого обґрунтування зроблений висновок про власну недбалість позивача при наявності можливості запобігти втраті військового майна, внаслідок умисних протиправних дій та порушення вимог керівних документів. Розслідуванням встановлено, що пристрій для відстрілу набоїв Форт 12-Р №ВІ 099450, 9 мм набої до нього та кобура КВФ-222 не втрачені, а були заховані сержантом ОСОБА_3 в надійному місці за межами розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , де знаходяться до цього часу та будуть використані після деокупацїї міста, а частиною 2 ст.3 Закону України №160-ГХ визначене, що першою умовою притягнення до матеріальної відповідальності є наявність шкоди. Що стосується металошукачів, можливо, вони також до цього часу знаходяться у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а можливо, були втрачені службовими особами. Просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

10.08.2022 відповідачем подані заперечення до відповіді на відзив, наступного змісту. Позивач у відповіді на відзив не визнає обсяг своїх повноважень та обов`язків в особі начальника відділення Військової служби правопорядку. Наказом від 11.02.2022 №29, на позивача, який ІНФОРМАЦІЯ_4 займає штатну посаду офіцера відділення Військової служби правопорядку накладене тимчасове виконання обов`язків (за не вакантною посадою) начальника відділення Військової служби правопорядку. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 01.04.2022 №79 позивача увільнено від виконання обов`язків (за не вакантною посадою) начальника відділення Військової служби правопорядку та визнано таким, що повернувся до виконання обов`язків за штатною посадою офіцера відділення Військової служби правопорядку, тобто основною посадою, яку позивач займає. В матеріалах службового розслідування інв.№ 56 наявні всі облікові відомості, у тому числі відносно позивача, щодо закріплення, використання та передачу військового майна відповідачем, тому не обґрунтованим твердження позивача щодо відсутності і не надання відповідачу) його письмових зобов`язань за забезпечення цілісності майна та інших цінностей у відділенні Військової служби правопорядку, надання актів приймання-передач матеріальних цінностей, а чому, як наслідок відсутності підстав для притягнення його до матеріальної відповідальності.

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 наказом начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по особовому складу) від 02 листопада 2018 року № 135 призначений на посаду офіцера відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.11.2018 № 257 ОСОБА_1 вважається таким, що з 26 листопада 2018 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

З 14.02.2022 тимчасове виконання обов`язків начальника відділення Військової служби правопорядку покладено на майора ОСОБА_1 , що підтверджується витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.02.2022 № 29 (по стройовій частині).

На підставі власного рапорту, майора ОСОБА_1 , офіцера відділення Військової служби правопорядку допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою старшого офіцера відділення Військової служби правопорядку, з 16 лютого справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, про що свідчить витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.02.2022 № 35 (по стройовій частині).

З витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.04.2022 № 79 (по стройовій частині) встановлено, що з 01.04.2022 майор ОСОБА_1 повернувся до виконання обов`язків за посадою старшого офіцера відділення Військової служби правопорядку. Підстава: рапорт полковника ОСОБА_2 .

Начальником відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 поданий рапорт від 05.04.2022 вх. № 100/608, яким повідомляє евакуацію військового майна не в повному обсязі при переміщенні з м.Мелітополь до м.Запоріжжя та просить призначити службове розслідування по даному факту.

З метою з`ясування причин та умов втрати військового майна та встановлення суми збитків в термін до 06.05.2022 призначене службове розслідування, відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.04.2022 № 51 (з адміністративно-господарської діяльності).

25.04.2022 майору ОСОБА_1 запропоновано надати письмові (усні) пояснення щодо залишення військового майна відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) при передислокації у АДРЕСА_2 у зв`язку з обстрілами окупаційних військ рф. Майор ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, про що складено Акт про відмову від надавати пояснення від 25.04.2022.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.05.2022 № 71 '"Про перенесення строку проведення службового розслідування призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.04.2022 № 51 перенесено строк проведення службового розслідування до 27.05.2022.

24.05.2022 складений акт службового розслідування. Відповідно до акту, службовим розслідуванням встановлено порушення майором ОСОБА_1 функціональних обов`язків посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , що затверджені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2020 № 142 (з адміністративно - господарської діяльності), в частині що начальник відділення Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає за стан та збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і інших матеріальних засобів; статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, в частині покладання на військовослужбовців зокрема обов`язку берегти державне майно; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, в частині що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, що в свою чергу призвело до нанесення збитків державі частково, при цьому підстав для звільнення від матеріальної відповідальності службовим розслідуванням не встановлено.

Майором ОСОБА_1 були нанесені збитки державі на загальну суму 17497,11 грн.:

- металошукач "Garret Superwand" № 56391797 залишковою вартістю 6600,00 грн.;

- металошукач "Garret Metal Detector" № 58330448 залишковою вартістю 2316,19 грн.;

- Форт 12-Р № 099450 залишковою вартістю 7935,25 грн.;

- 9 мм набої несмертельної дії у кількості 12 штук залишковою вартістю 142,56 грн.;

- кобура КВФ-222 залишковою вартістю 503,11 грн.

Як зазначено в акті вказане військове майно втрачене внаслідок власної недбалості, при наявності можливості запобігти втраті військового майна внаслідок умисних протиправних дій та порушення вимог керівних документів.

За результатами службового розслідування, п.4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.05.2022 №31 «Про підсумки службового розслідування» за неналежне виконання службових (посадових) обов`язків, що призвело до порушення вимог функціональних обов`язків посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , що затверджені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2020 № 142 (з адміністративно - господарської діяльності), в частині що начальник відділення Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає за стан та збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і інших матеріальних засобів; статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, в частині покладання на військовослужбовців зокрема обов`язку берегти державне майно; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, в частині що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, на підставі пункту б) статті 48 Розділу III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та керуючись статтею 55 Розділу III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на старшого офіцера відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення "догана".

Наказом № 32 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) «Про притягнення до матеріальної відповідальності» від 26.05.2022, відповідно до акту службового розслідування від 24.05.2022, на виконання вимог Наказу № 31, керуючись статтями 8, 10, 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», з метою відшкодування шкоди завданої військовослужбовцем державі, позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за збитки нанесені державі на суму 17497,11 грн., шляхом стягнення щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.

Вважаючи протиправними п.4 наказу від 26.05.2022 року № 31 (з основної діяльності) «Про підсумки службового розслідування» та наказ від 26.05.2022 року № 32 (з основної діяльності) «Про притягнення до матеріальної відповідальності» позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.99 р. № 548-XIV; далі за текстом Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.99 р. № 551-XIV; далі за текстом Дисциплінарний статут), Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX, Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21.09.99 року № 1075-XI, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Так, відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV визначено, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з ст. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Додатково правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 р. № 300 (далі - Положення № 300), згідно з п. п. 3.1.7 якого у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3 - 3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.

Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України була затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. № 440 (далі - Інструкція № 440) і визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна.

За визначенням п. 2 Інструкції № 440 матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Отже, приписами Інструкції № 440 укладення договору про матеріальну відповідальність працівника передбачено виключно у порядку трудового законодавства, що є очевидно незастосовним відносно військовослужбовця, котрий повинен забезпечувати збереження ввіреного майна у силу ст. 11 Статуту внутрішньої служби.

Щодо тверджень позивача про не виконання ним обсягу повноважень та обов`язків в особі начальника відділення Військової служби правопорядку, суд вказує наступне.

Дослідивши наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.02.2022 № 29 (по стройовій частині), яким тимчасове виконання обов`язків начальника відділення Військової служби правопорядку покладено на майора ОСОБА_1 , наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.04.2022 № 79 (по стройовій частині), яким з 01.04.2022 майор ОСОБА_1 повернувся до виконання обов`язків за посадою старшого офіцера відділення Військової служби правопорядку на підставі рапорту полковника ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позивач, з відбуття і до прибуття з військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 , тимчасово виконував обов`язки начальника відділення Військової служби правопорядку з 14.02.2022 до 01.04.2022.

Згідно з п.11.1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12 травня 2020 року №142, яким затверджені функціональні обов`язки начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 начальник відділення Військової служби правопорядку в мирний і воєнний час (особливий період) здійснює безпосереднє керівництво та організацію діяльності відділення ВСП, і відповідає, зокрема, за стан та збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і інших матеріальних засобів відділення ВСП.

Доводи позивача про відсутність підстав для відповідальності за втрату зазначеного майна, оскільки письмове зобов`язання про взяття повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей позивачем не давалось, акт приймання-передачі матеріальних цінностей не складався, не затверджувався, суд вважає, необґрунтованими з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах" з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем до матеріалів справи надані докази обліку майна: металошукач "Garret Superwand" № 56391797, металошукач "Garret Metal Detector" № 58330448, Форт 12-Р № 099450, 9 мм набої несмертельної дії у кількості 12 штук, кобура КВФ-222. Так, у матеріалах справи містяться накладні, відомість закріплення спеціальних засобів активної оборони та примусу за особовим складом відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , крім того, поясненнями наданими під час службового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується зберігання металошукачів в кабінеті начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як встановлено службовим розслідуванням, та не заперечується позивачем Форт 12-Р № 099450, 9 мм набої несмертельної дії у кількості 12 штук, кобура КВФ-222 були передані сержанту ОСОБА_5 , та втрачені ним.

Згідно з ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст. ст. 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 р. № 608; далі за текстом Порядок № 608).

За визначенням п. 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Розділом III Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п. 1 розділу III Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п. 3 розділу III Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п. 2 розділу V Порядку № 608).

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п. 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п. 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку № 608).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VI Порядку № 608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. 2 розділу VI Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-IX).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п. 5 ст. 1 Закону № 160-IX).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-IX).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 160-IX особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України № 160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Статтею 8 Закону України № 160-IX визначено порядок проведення службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-IX).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч. 2 ст. 8 Закону України № 160-IX).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч. 3 ст. 8 Закону України № 160-IX).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч. 5 ст. 8 Закону України № 160-IX).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч. 6 ст. 8 Закону України № 160-IX).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-IX).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб" від 03.10.2019 р. № 160-IX разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

За приписами ч. 3 ст. 11 Закону № 160-IX командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Службовим розслідуванням встановлено порушення майором ОСОБА_1 функціональних обов`язків посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спричинило втрату військового майна (металошукач "Garret Superwnd" № 56391797 залишковою вартістю 6600,00 грн.; металошукач "Garret Metal Detector" № 58330448 залишковою вартістю 2316,19 грн.; Форт 12-Р № 099450 залишковою вартістю 7935,25 грн.; 9 мм набої несмертельної дії у кількості 12 штук залишковою вартістю 142,56 грн.; кобура КВФ-222 залишковою вартістю 503,11 грн.) та як наслідок збитки державі на загальну суму 17497,11 грн.:

Як зазначено в акті вказане військове майно втрачене внаслідок власної недбалості, при наявності можливості запобігти втраті військового майна внаслідок умисних протиправних дій та порушення вимог керівних документів.

Так, згідно ч. ч. 1-2 ст. 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Відповідач зазначає, що майор ОСОБА_1 не повідомляв про втрату зазначеного майна.

Згідно п.4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.05.2022 №31 «Про підсумки службового розслідування» за неналежне виконання службових (посадових) обов`язків, що призвело до порушення вимог функціональних обов`язків посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , що затверджені наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2020 № 142 (з адміністративно - господарської діяльності), в частині що начальник відділення Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає за стан та збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і інших матеріальних засобів; статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, в частині покладання на військовослужбовців зокрема обов`язку берегти державне майно; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, в частині що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, на підставі пункту б) статті 48 Розділу III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та керуючись статтею 55 Розділу III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на старшого офіцера відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення "догана".

Наказом № 32 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) «Про притягнення до матеріальної відповідальності» від 26.05.2022, відповідно до акту службового розслідування від 24.05.2022, на виконання вимог Наказу № 31, керуючись статтями 8, 10, 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», з метою відшкодування шкоди завданої військовослужбовцем державі, позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за збитки нанесені державі на суму 17497,11 грн., шляхом стягнення щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.

Щодо тверджень позивача про те, що висновок, який послугував підставою для прийняття відповідачем п.4 Наказу №31 та Наказу №32 про притягнення до дисциплінарної та до матеріальної відповідальності, суперечить вимогам Закону №2124-ІХ щодо бойового імунітету, а тому ці накази є протиправними та підлягають скасуванню, суд зазначає наступне.

21 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2124-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах дії воєнного стану», яким зокрема внесено зміни до Закону України «Про оборону України».

Статтю 1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.91 доповнено новим абзацом згідно із Законом № 2124-IX від 15.03.2022 та визначено, що бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З аналізу даної норми можна зробити висновок, що обов`язковою умовою для звільнення від відповідальності є настання втрат під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України і настання таких втрат неможливо було передбачити або які охоплювалися виправданим ризиком.

Службовим розслідуванням не встановлено факту застосування позивачем під час евакуації з м.Мелітополь будь-яких видів зброї (озброєння) чи іншої сили, для відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України і настання таких втрат неможливо було передбачити або які охоплювалися виправданим ризиком.

Під час розгляду даної справи до суду не надані докази того, що позивач має нести відповідальність з урахуванням бойового імунітету.

Згідно п. 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 р., військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Суд звертає увагу, на те, що позивач під час службового розслідування не скористався наданим йому правом на надання пояснень, про що складений акт від 25.04.2022.

Суд враховує, що під час проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна встановлено наявність протиправних дій позивача, завдання прямої дійсної шкоди у зв`язку з власною недбалістю, при наявності можливості запобігти втраті військового майна внаслідок умисних протиправних дій та порушення вимог керівних документів, яким було спричинено безповоротну втрату військового майна, внаслідок чого спричинено матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 7 Закону 160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Таким чином, відповідачем під час проведення службового розслідування за фактом нестачі військового майна надані відомості визначення залишкової вартості засобів інженерного майна: металошукач "Garret Superwand" має залишкову вартість 6600,00 грн., металошукач "Garret Metal Detector" має залишкову вартість 2316,19 грн.; довідку-розрахунок про вартісну оцінку шкоди заподіяної державі: Форт 12-Р № 099450 залишковою вартістю 7935,25 грн., 9 мм набої несмертельної дії у кількості 12 штук залишковою вартістю 142,56 грн., кобура КВФ-222 залишковою вартістю 503,11 грн.

Відповідно до п. п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Так, в ході службового розслідування було встановлено факт нестачі військового майна, за збереження яких відповідальною особою був ОСОБА_1 .

Як передбачено ст. ст. 26, ст. 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Враховуючи наведене та виходячи з обставин справи, підтверджених наявними у ній доказами, суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_7 , приймаючи п.4 наказу від 26.05.2022 року № 31 (з основної діяльності) «Про підсумки службового розслідування» та наказ від 26.05.2022 року № 32 (з основної діяльності) «Про притягнення до матеріальної відповідальності», діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже такі накази є правомірними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування наказів, - відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ),

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Повне судове рішення складено 06.09.2022.

Суддя Б.В. Богатинський