Справа № 405/4530/22
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4530/22
Провадження №2-а/405/37/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гаврилюк Ю.В.

за участю учасників справи:

представника позивача УДМС України в

Кіровоградській області Житняк Д.Ю.

відповідача громадянина Азербайджанської Республіки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький справу № 405/4530/22 за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області до громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому просить затримати громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців та прийняти рішення про примусове видворення з України громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що УДМС України в Кіровоградській області було проведено перевірку легальності перебування на території України громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої встановлено, що за обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» Державної прикордонної служби України відповідач прибув на територію України 22.12.2020 року через КПП «Бориспіль-D» по паспортному документу НОМЕР_1 , виданому 10.11.2015 року, дійсному до 09.11.2025 року та 03.05.2022 року УДМС у Запорізькій області відповідача виявлено в м. Запоріжжя та встановлено, що він перебуває на території України з порушенням вимог міграційного законодавства. При цьому, за час свого перебування на території України відповідач із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС не звертався, клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні, - не порушував, тим самим, відповідач перебуває в Україні з порушенням встановленого строку перебування та своїми діями порушив вимоги статті 9 Закону № 3 773-VI, а його подальше перебування на території України суперечить законодавству України. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 03.05.2022 року ПН МЗП 001944 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 550 грн. 00 коп. Крім того, УДМС у Запорізькій області, вважаючи перебування відповідача на території України таким, що суперечить вимогам законодавства України про правовий статус іноземців, на підставі статті 26 Закону № 3-773- VI 03.05.2022 року прийняв рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни, яким ОСОБА_1 зобов`язано залишити територію України до 01.06.2022 року та яке відповідачем не оскаржувалось. За обліками системи Аркан, відповідач територію України не залишив, чим ухилився від виїзду з України у визначений законодавством термін. Враховуючи те, що відповідач порушив строки перебування в Україні, ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та виїзду за межі України, є обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення за межі України, перешкоджатиме проведенню процедури видворення та існує ризик його втечі, в зв`язку з чим, з метою уникнення вказаних негативних обставин за забезпечення примусового видворення відповідача за межі України, доцільним є його затримання до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС, строком на шість місяців.

Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання та обов`язковою явкою в судове засідання учасників справи.

Представник позивача УДМС України в Кіровоградській області Житняк Д.Ю. (діє на підставі довіреності № 1 від 05.01.2022 року) в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував щодо позову, при цьому зазначив, що він є громадянином Азербайджану, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України він перебуває з 22.12.2020 року, проживав в квартирі по АДРЕСА_1 , зазначив, що йому відомо про рішення УДМС України в Запорізькій області про його примусове повернення до країни походження в строк до 01.06.2022 року, однак за відсутності коштів, він не зміг залишити територію України у вказаний строк, при цьому, він намагався виїхати з України в липні, 2022 року, однак на кордоні України та Польщі, йому було відмовлено Республікою Польща у в`їзді на територію Польщі. Вказав, що на даний час він знаходиться у м. Кропивницькому та має намір та бажання самостійно залишити територію України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Приписами статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Нормою пункту 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось сторонами по справі, що відповідач, який є громадянином Азербайджанської Республіки, - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.12.2020 року о 19:50, по паспорту НОМЕР_1 , через КПП «Бориспіль-D» прибув на територію України, про що свідчить витяг з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» Державної прикордонної служби України.

Паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 10.11.2015 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсний до 09.11.2025 року.

З огляду на зазначене, дозволений строк перебування на території України, відповідно до п.п.1 Наказу № 884, у відповідача ОСОБА_1 закінчився 19.03.2021 року та з 20.03.2021 року останній перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих начальнику УДМС України в Запорізькій області О.Харіні відповідач прибув на територію України 22.12.2020 року через КПП «Бориспіль» у приватних справах. На даний час мешкає з громадянкою України ОСОБА_4 , 1968 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 . Після закінчення відповідного терміну перебування в Україні не мав відповідних коштів для придбання квитків з метою повернення на Батьківщину. Розуміє, що з 20.03.2021 року знаходиться на території України незаконно. Знає, що порушив міграційне законодавство України і на теперішній час знаходиться на території України не законно. Зобов`язується покинути територію України у термін до 01.06.2022 року.

При цьому, встановлено, що за час перебування на території України відповідач клопотання щодо продовження строку перебування на території України, набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну не порушував, що не заперечувалося під час судового розгляду справи відповідачем.

Судом також встановлено, що Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області 03.05.2022 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відносно громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЗП 001931 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 03.05.2022 року ПР МЗП 001944 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 550 грн. 00 коп., який останнім було сплачено 10.05.2022 року згідно з квитанцією № 0.0..1.

Крім того, встановлено, що 03.05.2022 року Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до країни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути територію України у термін до 01.06.2022 року.

Як вбачається з розписки, зазначене рішення ОСОБА_1 отримав особисто 03.05.2022 року. Крім того, з вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін ознайомлений, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .

При цьому, на час судового розгляду справи, зазначене рішення відповідачем не оскаржувалось.

Крім того, на адресу прокурора прокуратури Запорізької області УДМС України в Запорізькій області направлено повідомлення щодо рішення про примусове повернення до країни походження іноземця, громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поряд з цим, встановлено, що відповідач рішення від 03.05.2022 року у добровільному порядку не виконав, у встановлений строк територію України не залишив, що є об`єктивними підставами вважати, що останній продовжує нелегально перебувати на території держави Україна.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

За приписами ч.5 ст.26 зазначеного Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно з ч.1 ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно з ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.11 ст.289 КАС України).

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі -Інструкція № 141).

Згідно з пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

При цьому, статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи з наявних у справі доказів та наданих учасниками справи пояснень не було встановлено наявності обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача за межі України.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що громадянин Держави Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час незаконно, за відсутності відповідних правових підстав, перебуває в Україні, добровільно в установлений строк без наявності поважних причин не виконав рішення компетентного органу від 03.05.2022 року, за яким відповідач був зобов`язаний покинути територію України в строк до 01.06.2022 року, крім того, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, окрім того, відповідач не має законного джерела існування та об`єктів власності на території України, на підставі чого, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а також приймаючи до уваги положення ч.19 ст.289 КАС України за якими за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах, визначених ст.289 КАС України судовий збір не сплачується, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 289, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області до громадянина Азербайджанської Республіки Тагієва ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, - задовольнити.

Затримати громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

Примусово видворити за межі території України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Азербайджанської Республіки НОМЕР_1 від 10.11.2015 року.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 08 вересня 2022 року о 17 год. 00 хв.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова