Справа № 461/789/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 461/789/22 пров. № А/857/11209/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року, ухвалене суддею Микитин Н.М. у м. Івано-Франківську о 15:29, повний текст якого складений 15 липня 2022 року, у справі № 461/789/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Львівської митниці, про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Галицької митниці Держмитслужби, у якому просив визнати протиправними дії державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 січня 2022 року № 68096879; скасувати постанову Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 11 січня 2022 року № 68096879 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що виконавче провадження відкрито з порушенням трьохмісячного строку пред`явлення до виконання.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати. відповідно до ст. 52 одексу адміністративного судочинства України допущено замінену третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача правонаступником Львівською митницею.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, третя особа оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки виконавчий документ вже повертався державним виконавцем без виконання, строки пред`явлення такого до виконання були перервані та встановлювалися з дня повернення.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 06.07.2021 № 461/4900/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.483 ч.1 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 74 005 грн (а.с. 60-62). Вказана постанова набрала законної сили 16.07.2021, а строк її пред`явлення до виконання становить три місяці (а.с. 62).

Супровідним листом від 14.09.2021 № 7.4/20-04/8.19/6228 Львівською митницею постанову Галицького районного суду м.Львова № 461/4900/21 від 06.07.2021 вперше пред`явлено до примусового виконання Рожнятівському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.81)

23.09.2021 головним державним виконавцем Рожнятівського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 14044 з підстави визначеної п. 10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з пред`явленням виконавчого документу не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Зокрема в повідомлені зазначено, що постанову суду слід направити на виконання Долинському ВДВС у Калуському районі (а.с. 94-95).

Зазначене повідомлення направлено Львівській митниці 23.09.2021, що підтверджується супровідним листом № 14044 (а.с. 93).

28.12.2021 Львівською митницею повторно постанову суду скеровано до примусового виконання Долинському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), що підтверджується супровідним листом № 4.7/20-04/8.19/16055 (а.с. 96).

11.01.2022 старшим державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Тиндик Світланою Богданівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68096879 з примусового виконання постанови № 461/4900/21, виданого 06.07.2021 Галицьким районним судом м.Львів (а.с.5). Вказана постанова направлена позивачу 14 січня 2022 року, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» (а.с. 69).

На звернення ОСОБА_1 із скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження та дії державного виконавця начальнику Долинського РВ ДВС від 14.01.2022, Долинським відділом ДВС у Калуському районі листом від 21.01.2022 № 1086 роз`яснено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень (а.с. 71-74).

Позивач вважаючи дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68096879 від 11.01.2022 протиппавними, звернувся до суду з вимогами про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відкрив виконавче провадження щодо виконання вимоги про сплату боргу, яка пред`явлена за межами трьохмісячного строку, визначеного статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ).

Так, згідно з статтею 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов судів у справах про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до частин першої третьої статті 11 Закону № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частин третьої, п`ятої розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/208023 (далі - Інструкція), заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа; у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи, що стягувачем є Львівська митниця, строк пред`явлення постанови Галицького районного суду м.Львова від 06.07.2021 № 461/4900/21 про стягнення штрафу становить три місяці з моменту набрання нею чинності. Тобто, зазначена постанова, набрала чинності 16.07.2021, а строк пред`явлення її до виконання закінчується 15.10.2021, про що вказано у самій постанові.

Судом встановлено, що постанова Галицького районного суду м.Львова від 06.07.2021 № 461/4900/21 Львівською митницею скерована на адресу Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) супровідним листом від 28.12.2021, тобто за минуванням трьохмісячного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На основі встановлених вище обставин, апеляційний суд поділяє висновки суду першої інстанції про те, що відповідач неправомірно відкрив виконавче провадження щодо виконання постанови Галицького районного суду м.Львова від 06.07.2021 №461/4900/21, за якою сплив строк пред`явлення її до виконання.

Щодо обгрунтованості покликань скаржика на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з частиною 4 статті 12 Закону № 1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, наведена норма, встановлюючи з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, наводить лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, що не спираються на приписи частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII, а є такими, що спираються на приписи статті 37 цього Закону.

Так, частинами першою, четвертою, п`ятою статті 37 Закону № 1404-VIII, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Разом з тим, пунктом десятим частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З наведеної норми слідує, що у цьому випадку виконавчий документ повертається органом державної виконавчої без відкриття виконавчого провадження і вона не передбачає таких наслідків закінчення виконавчого провадження, як переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд відповідно до статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 28 січня 2021 року в справі № 922/5723/14.

У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що: 1) стаття 37 Закону № 1404-VIII встановлює випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства; 2) на відміну від положень статті 4 Закону № 1404-VIII, стаття 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець у частині четвертій статті 4 Закону №1404-VIII лише використовує фразу "виконавчий документ повертається стягувачу", унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналізуючи викладене, Верховний Суд дійшов до висновку, що пред`явленням до виконання виконавчого документа є лише такі дії, які відповідають вимогам Закону №1404 та Інструкції.

Перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, яке здійснене з додержанням вимог законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в межах встановлених у цій справі обставин, відповідач зобов`язаний був, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII, повернути виконавчий документ без прийняття, натомість, відповідач, на думку апеляційного суду, протиправно відкрив виконавче провадження.

У зв`язку з цим апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що постанову про відкриття виконавчого провадження слід скасувати.

Разом з тим, постанови Верховного Суду, на які покликається відповідач в апеляційній скарзі, не є застосовними, оскільки прийняті за обставин, відмінних від обставин у розглядуваній справі.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі № 461/789/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор