Справа № 560/8333/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8333/22
РІШЕННЯ

іменем України

07 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участі секретаря: Святецької М.В.

представника відповідача: Дмитришиної В.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес В" до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Торбинської Оксани Михайлівни відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.07.2022 року ВП № 67859904 про закінчення виконавчого провадження. Зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження відповідно до вимог ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження". Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом подачі до суду звіту про виконання судового рішення протягом десяти днів від вступу судового рішення у законну силу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою головного державного виконавця Торбинської Оксани Михайлівни відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.07.2022 року прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 560/850/21 виданим Хмельницьким окружним адміністративним судом 19.11.2021 року.

У резолютивній частині документа зазначено: виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 560/850/21 виданого 19.11.2021 Хмельницьким окружним адміністративним судом. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні № 67 під 05.09.2020 року, № 64 від 08.09.2020 року № 65 від 09.09.2020 року, № 66 від 09.09.2020 року, № 62 від 14.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, закінчити.

Відповідач виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", з якою позивач не погоджується та вважає протиправною.

Ухвалою суду від 11.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що враховуючи не виконання судового рішення боржником без поважних причину встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк, 05.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про накладення на Державну податкову службу України штрафу в сумі 5100 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десятиденного терміну. Постанову направлено для виконання до Державної казначейської служби України. Враховуючи повторне невиконання без поважних причин судового рішення боржником, 27.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про накладення на Державну податкову службу України штрафу в сумі 10200 грн. Постанову направлено для виконання до Державної казначейської служби України. 28.06.2022 державним виконавцем, у відповідності до вимог ст.63 Закону № 1404- VIII, до Національної поліції України направлено подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення за фактом умисного невиконання Державною податковою службою України рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2021 №560/850/21 про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні №67 від 05.09.2020 року, №64 від 08.09.2020 року, №65 від 09.09.2020 року, №66 від 09.09.2020 року, №62 від 14.09.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, що спростовує доводи позовної заяви про бездіяльність державної виконавчої служби по виконанню судового рішення.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги.

Представником позивача подана до суду заява про розгляд справи без його участі.

Згідно ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв`язку і сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 10.12.2021 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від ТзОВ "Агропрогрес В" надійшла заява про прийняття до виконання виконавчого листа № 560/850/21 виданого 19.11.2021 Хмельницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні №67 від 05.09.2020 року, №64 від 08.09.2020 року, №65 від 09.09.2020 року, №66 від 09.09.2020 року, №62 від 14.09.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 13.12.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно якої боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

Враховуючи не виконання судового рішення боржником без поважних причину встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк, державним виконавцем 05.01.2022 винесено постанову про накладення на Державну податкову службу України штрафу в сумі 5100,00 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десятиденного терміну. Постанову направлено для виконання до Державної казначейської служби України.

Оскільки Державна податкова служба України повторно не виконала без поважних причин судового рішення, державним виконавцем 27.01.2022 винесено постанову про накладення на Державну податкову службу України штрафу в сумі 10200,00 грн.

Державним виконавцем 28.06.2022 направлено подання (повідомлення) до Національної поліції України про кримінальне правопорушення за фактом умисного невиконання Державною податковою службою України рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2021 №560/850/21 про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні №67 від 05.09.2020 року, №64 від 08.09.2020 року, №65 від 09.09.2020 року, №66 від 09.09.2020 року, №62 від 14.09.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В подальшому головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 19.07.2022 року ВП № 67859904 про закінчення виконавчого провадження.

Позивач не погоджуючись з винесеною постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову підставу спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст.14 Закону №1404-VIII, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.16 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ст.63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що відповідачем було вчинено дії передбачені статтею 63 Закону №1404-VIII, однак це не призвело до виконання рішення суду.

Як було зазначено, виконавче провадження закінчено державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 закону України "Про виконавче провадження" зокрема надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону, але не у зв`язку з повним виконанням рішення. Як було встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачем вживались заходи примусового виконання.

Згідно ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційним Судом України у рішенні від 13.12.2012 №18-рп/2012 (справа № 1-26/2012) зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п.33 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Жовнер проти України" вказано, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод виконання судових рішень розглядається як стадія судового провадження, право доступу до суду, що гарантується цією статтею, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

Суд зазначає, що в даному випадку відповідач не забезпечив достатньо заходів на виконання судового рішення, а саме: не провів перевірку виконання боржником рішення, з метою захисту інтересів стягувача, не одержував від посадових осіб відповідача , необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, не викликав посадових осіб з приводу виконання виконавчого документу, не здійснював інші повноваження, передбачені цим Законом.

Суд також звертає увагу відповідача, що згідно ст.28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Також, відповідачем не було надано суду доказів того, що вказані вище постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення штрафів були вручені боржнику для виконання судового рішення.

Оскільки на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.07.2022 та прийняття рішення по справі №560/8333/22, судове рішення по справі №560/850/21 не виконано, а також враховуючи положення ст.40 Закону №1404-VIII, зокрема те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження згідно п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", а отже існують достатні підстави для визнання протиправною постанову від 19.07.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП №67859904.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження, суд зазначає наступне.

Згідно ст.41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що оскільки постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.07.2022 року ВП № 67859904 про закінчення виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню, тому відповідач в порядку та строки встановлені ст.41 Закону №1404-VIII вчиняє необхідні дії для відновлення виконавчого провадження.

Таким чином, Закон №1404-VIII (ст.41) встановлює порядок та строки відновлення виконавчого провадження державним виконавцем у випадку визнання судом незаконною чи скасування в установленому законом порядку постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги позивача про зобов`язання відновити виконавче провадження, оскільки вказана вимога є передчасною.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, суд зазначає наступне.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду сформованої в ухвалі від 20.06.2018 року у справі № 800/592/17, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, можливо і після ухвалення судового рішення по суті спору на підставі окремо поданої заяви.

Отже, позивач не позбавлений можливості звернутися із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його не виконання.

Окремо необхідно вказати, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, а, отже, під час прийняття рішення у справі наділений відповідним правом, а не обов`язком.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 31.07.2018 року по справі № 235/7638/16-а та в ухвалі від 23 квітня 2019 року у справі № 805/516/18-а.

На час постановляння рішення судом не встановлено об`єктивних обставин чи пересторог щодо можливого невиконання судового рішення суб`єктом владних повноважень.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що стаття 41 Закону "Про виконавче провадження" встановлює порядок та строки відновлення виконавчого провадження державним виконавцем у випадку визнання судом незаконною чи скасування в установленому законом порядку постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес В" до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.07.2022 року ВП № 67859904 про закінчення виконавчого провадження.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес В" судові витрат зі сплати судового збору в розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок ) грн 50 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес В" (вул. Миру, 1В,Віньківці,Віньковецький район, Хмельницька область,32500 , код ЄДРПОУ - 36528103)
Відповідач:Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (вул. Городецького, буд. 13,Київ 1,01001 , код ЄДРПОУ - 00015622)

Головуючий суддя О.П. Шевчук