Справа № 640/33943/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року м. Київ № 640/33943/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємеця ОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
пропро зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві та просить суд зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованого єдиного соціального внеску в сумі 2 457,18 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на постанову Верховного Суду від 02.09.2019 у справі №520/3939/19 та вказує, що контролюючий орган покладає на останню подвійне оподаткування як фізичної особи-підприємця і як самозайнятої особи. При цьому, ФОП ОСОБА_1 вказує, що незважаючи на наявність повідомлення про застосування пільги зі сплати єдиного соціального внеску відповідачем було обліковано позивача як платника єдиного соціального внеску, всупереч того, що жодних заяв про добровільну сплату єдиного соціального внеску чи звітів нею не подавалось.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, заяв та клопотань до суду не надходило, причини не подання відзиву на позовну заяву суду не відомі.

Згідно із частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги наведене, суд вирішує спір по суті за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку від 13.09.2018 №264 ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в/ч перебуває на спрощеній системі оподаткування з 15.08.2018 3 група, код КВЕД 69.10 - Діяльність у сфері права.

Згідно із свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльності серія ЧН №000328 від 16.03.2018 позивач має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення від 21.05.2013 Серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, 3 група - потерпілі від аварії на ЧАЕС.

Як вказує позивач, нею отримано в електронному кабінеті повідомлення від контролюючого органу про наявність по податку 50 18050400 0 в ДПІ 2655 зобов`язання 4 684,11 грн.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до підпунктів 2-6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи; максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Підпунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI регламентовано, що платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Також підпунктами 4,5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

У свою чергу, частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони, серед іншого, є особами з інвалідністю та отримують пенсію відповідно до закону.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю та отримує пенсію відповідно до закону.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що 17.08.2018 нею було подано до контролюючого органу повідомлення про застосування до неї пільги по сплаті єдиного соціального внеску як інваліда, проте, така заява була проігнорована останнім.

Надаючи оцінку вказаним твердженням позивача, з урахуванням наявних документів в матеріалах справи, суд вказує про наступне.

Так, зазначаючи про наведені обставини, позивач посилається на заяву від 17.08.2021, однак як свідчать матеріали справи, заява долучена ОСОБА_1 до позовної заяви є заявою про реєстрацію книги обліку доходів для платників єдиного податку, а не заявою про застосування пільги зі сплати єдиного соціального внеску.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Згідно із частиною 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Водночас, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Приймаючи до уваги наведене суд констатує, що твердження ОСОБА_1 щодо подання контролюючому органу заяви про застосування до неї пільги по сплаті єдиного соціального внеску як інваліда не підтверджені належними та достатніми доказами.

Також при вирішенні спору по суті суд враховує, що згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд звертає увагу, що в матеріалах відсутні належні та достатні докази звернення позивача із заявою до ГУ ДПС у м. Києві щодо внесення змін до інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованого єдиного соціального внеску в сумі 2 457,18 грн.

Отже, на переконання суду позовні вимоги, які заявлені позивачем є передчасними, оскільки станом на час вирішення спору по суті відсутні докази звернення останньої до ГУ ДПС у м. Києві щодо вчинення відповідних дій (виключення нарахованого єдиного соціального внеску), а також не підтверджено належними та достатніми доказами подання ОСОБА_1 заяви про застосування пільг зі сплати єдиного соціального внеску.

Суд наголошує, що завданням адміністративного суду є захист вже порушених прав фізичних осіб, з боку суб`єктів владних повноважень, яке, у свою чергу, станом на час вирішення спору по суті відсутнє.

Додатково з приводу посилання позивача на постанову Верховного Суду від 02.09.2019 у справі №520/3939/19 суд зазначає, що предметом розгляду вказаної справи була вимога зі сплати єдиного соціального внеску та судом надавалась правова оцінка щодо наявності підстав для формування останньої контролюючим органом.

У свою чергу, в межах спірних правовідносин судом не надається оцінка наведеним обставинам, адже предметом розгляду не є вимога зі сплати єдиного соціального внеску, сформована ГУ ДПС у м. Києві в частині зобов`язання ФОП ОСОБА_1 сплатити недоїмку з єдиного соціального внеску.

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева