Справа № 640/13711/22
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 серпня 2022 року м. Київ №640/13711/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шейко Т.І.,

розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовомОСОБА_1
доУправління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
проскасування арешту
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 43816996 при поверненні виконавчого документа стягувачеві;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 43816996.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що арешт на майно боржника було накладено в рамках виконавчого провадження № 43816996 від 02 липня 2014 року з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва №2610/19686/2021 від 07 листопада 2013 року про стягнення на користь ПАТ «Банк «Форум» заборгованості за кредитним договором №0008/0500-2 від 14 квітня 2005 року у сумі 6771209,27 грн. солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Аляска ЛД».

При цьому, 04 жовтня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу № 2610/19686/2012 від 07 листопада 2013 року стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинного на дату винесення постанови). Виконавче провадження № 43816996 - закрито, а матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання у 2021 році.

Проте, 17 лютого 2022 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 (надалі - Позивач), стало відомо, що на усе майно Позивача накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43816996 від 02 липня 2014 року.

У зв`язку з цим, позивач звернулась до відповідача, проте отримала відмову у знятті арешту, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Однак, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилом частини першої статті 287 цього Кодексу учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у розділі X Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Частиною першою статті 74 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою цієї ж статі передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту, накладеного на усе майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №43816996, яке відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №43816996 мала статус боржника.

Позивачем оскаржуються дії Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа у цивільній справі №2610/19686/2021, виданого Шевченківським районним судом міста Києва.

Згідно з частиною 1 статті 447 Цивільного-процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення у справі №2610/19686/2021, винесеного на підставі Цивільного-процесуального кодексу України підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічною є позиція, викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі №640/28341/21.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників вирішення даного спору відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, суд роз`яснює позивачу, що процедура заміни сторони виконавчого провадження у цивільному судочинстві регулюється статтею 442 Цивільного-процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може буде оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, встановлені статтями 287, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко