Справа № 153/858/22
Суддя: Гаврилюк Т. В.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2022 р. Справа153/858/22

Провадження2-а/153/11/22-а

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області, який діє як адміністративний суд

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Саїнчук О. Г.

сторони та інші учасники справи: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №153/858/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив: Визнати протиправною та скасувати як незаконну та упереджену постанову про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №184666 від 07.07.2022 року, про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП й закрити справу на підставі ст.247 п.1 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення та судові витрати стягнути на його користь з відповідача. У своєму адміністративному позові посилається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №184666 від 07.07.2022 зазначено, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП й застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Інспектор поліції в оскаржуваній постанові вказує, що він 07.07.2022 о якій годині (не читаємо) (вся фабула правопорушення є не читаємою). Виходячи з диспозиції ч.5 ст.121 КУпАП як вказано в оскаржу мій постанові, можна зрозуміти, що він порушив правила дорожнього руху, а саме порушив правила користування ременем безпеки. Ознайомлюючись зі змістом вказаної постанови (розписався за отримання так як прочитати він не міг) та отримуючи її копію він розписався, так як бажав її оскаржити та отримав постанову, щоб не пропустити строки оскарження вказаної постанови. В оскаржуваній постанові мабуть зазначено, що він керував автомобілем та був не пристебнутий ременем безпеки (вся постанова є повністю не читаємо). Таке твердження працівника поліції є передчасним та помилковим. З обставин справи хоче звернути увагу на те, що в місті Ямполі 07.07.2022 до зупиненого (припаркованого) автомобіля підійшов працівник поліції та попросив його надати йому посвідчення водія й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він запитав в чому проблема що сталося, яка причина перевірки документів, на що останній став звинувачувати його про те, що він порушив вимоги ПДР України так як зупинився в зоні дії знаку «Зупинку заборонено». При короткій розмові працівник поліції погодився, що ним не було порушено ПДР України «Зупинку заборонено», тоді він звернувся до нього про те, що він не пристебнутий ременем безпеки та що він складе на нього постанову, в якій його попередить про недопущення вчинення правопорушення зупинки та стоянки транспортного засобу. Коли він передивився постанову то з її змістом не погодився, так як в оскаржуваній постанові вказано, що він не був пристебнутий ременем безпеки, що є не правдою та фальсифікацією доказів, так як на момент прибуття працівника поліції автомобіль не рухався, а був припаркований, а він відповідно, зняв ремінь безпеки, так як необхідності в ньому не було, тим більше він надавав документи працівнику поліції і відстебнув ремінь безпеки, так як документи знаходилися в бардачку автомобіля. Не дивлячись на його зауваження і не погодження, працівник поліції склав постанову. З вказаною постановою він не погоджувався, окрім того, він вимагав від працівника поліції забезпечити його захистом під час розгляду вказаної справи і надання йому адвоката з безоплатної правової допомоги, чи надати можливість знайти адвоката самостійно, однак його вимоги відповідач відхилив і належним захистом його забезпечено не було. Тому вважаючи свої права порушеними, він змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Снітко В.А. у судове засідання не з`явилися, хоча про день та час проведення судового засідання були повідомленні належним чином, про що у матеріалах справи є їх письмові розписки (а.с.16, 17), про причини неявки суд не повідомили. Відповідно ч.1 ст.205 та п.1 ч.3 ст.205 КАС України суд має підстави для розгляду справи у відсутність належним чином повідомленого позивача та його представника, які не з`явилися без поважних причин та без повідомлення ними причини своєї неявки.

Представник відповідача Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих.№925 в якому стоїть відмітка про отримання 24.07.2022 та вих.№236, в якому стоїть відмітка про отримання 28.07.2022. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відзив на адміністративний позов суду не подав. Відповідно ч.1 ст.205 та п.2 ч.3 ст.205 КАС України суд має підстави для розгляду справи у відсутність належним чином повідомленого відповідача, який повторно не з`явився у судове засідання.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАВ №184666 від 07.07.2022 судом встановлено, що ОСОБА_1 07.07.2022 о 18 годині 45 хвилин у місті Ямпіль по вулиці Гайдамацькій водій керував авт. ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 який під час руху не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п.2.3в ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 510 гривень. Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП роз`яснено наявний підпис. Копію постанови мною отримано наявний підпис.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне:

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 скаржився що працівником поліції Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області допущено порушення вимог законодавства про адміністративне правопорушення щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи, а також вирішення її в точній відповідності із законом, що мало наслідком винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, за відсутності подій та складу даного адміністративного правопорушення, що має наслідком її скасування та закриття справи про дане адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. П.7 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

З матеріалів справи встановлено, що в позовній заяві в якості відповідача зазначено Жмеринський ВП ГУНП України у Вінницькій області, а не Жмеринський РВП ГУНП України у Вінницькій області.

З урахуванням вищенаведеного Жмеринський ВП ГУНП України у Вінницькій та Жмеринський РВП ГУНП України у Вінницькій області є різними органами державної влади.

З оскаржуваної постанови судом встановлено, що постанова серії БАВ №184666 від 07.07.2022 прийнята посадовою особою Жмеринського РВП ГУНП України у Вінницькій області. Отже, належним відповідачем у даній справі є Жмеринський РВП ГУНП України у Вінницькій області.

Тобто, позивач в позовній заяві вказав навмисно, зовсім інший державний орган.

Таким чином не встановлено місце знаходження належного відповідача та не повідомлено відповідного суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, та рішення посадової особи якого оскаржується згідно із заявленими позовними вимогами.

Отже, у задоволені позовних вимог слід відмовити виключно у зв`язку із зазначенням в позовній заяві неналежного відповідача (є необґрунтованими).

Оцінюючи правомірність постанови серії БАВ №184666 від 07.07.2022 суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.3«в» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 07.07.2022 о 18 годині 45 хвилин у місті Ямпіль по вулиці Гайдамацькій водій керував автомобілем ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 який обладнаний засобами пасивної безпеки, не будучи пристебнутим ременем безпеки.

Відтак, суд не приймає доводів позивача про те, що останній не керував транспортним засобом, оскільки останні нічим не підтверджені.

Щодо доводів позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо не складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, то суд не приймає їх до уваги враховуючи наступне:

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так з оскаржуваної постанови чітко вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівником поліції було роз`яснено позивачу права передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з`ясовано чи має останній заяви та клопотання, чи бажає надавати письмові пояснення, про що свідчить особистий підпис позивача.

При цьому, право на подання таких пояснень позивач не скористався.

Доказів протилежного позивачем не надано і судом не здобуто.

Щодо доводів позивача про не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то суд враховує наступне.

Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Так, спірна постанова від 07.07.2022 винесена інспектором ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП України у Вінницькій області саме на місці вчинення правопорушення та у спосіб, що передбачений вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів протилежного позивачем не надано і судом таких доказів не здобуто.

Зокрема, в обґрунтування позовних вимог позивачем не надано ніяких доказів, а лише копію оскаржуваної постанови.

При цьому, доводи позивача щодо незаконності дій інспектора та незаконності постанови суд до уваги не приймає, оскільки останні не підтверджені жодними належними доказами та спрямовані виключно на те, щоб уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості заявлених вимог та не надано доказів на підтвердження викладених у позовній заяві доводів.

У свою чергу, відповідачем не надано заперечень, допустимих доказів, так як позивачем вказано не належного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАВ №184666 від 07.07.2022 визнавши її протиправною та незаконною, а відтак позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.46, 160, 205, 286 КАС України, ст.ст.38, 77, 78, 121, 222, 245, 251, 258, 268, 280, 286 КУпАП, і на підставі Закону України «Про Національну поліцію», суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. У відповідності із частиною четвертою статті 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк