Справа № 640/12472/22
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

22 серпня 2022 року м. Київ № 640/12472/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до Адміністрації Державної прикордонної служби України Міністерства закордонних справ України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правового акту,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства закордонних справ України, в якій просить суд:

- визнати дії Державної прикордонної служби України, в особі Начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Пархоменкове» капітана ОСОБА_2 щодо вилучення дипломатичного паспорта позивача протиправними;

- визнати протиправними дії співробітників Міністерства закордонних справ України щодо визнання недійсними дипломатичного паспорта України Позивача, у зв`язку із неповерненням на зберігання дипломатичного паспорта народним депутатом України до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну; складання списку недійсних дипломатичних паспортів (у тому числі дипломатичного паспорта позивача) у зв`язку із неповерненням на зберігання дипломатичного паспорта народним депутатом України до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну; надсилання такої інформації (списку недійсних дипломатичних паспортів) Адміністрації Державної прикордонної служби України;

- визнати протиправним та нечинними окремі положення Порядку організації роботи з оформлення, видачі, обміну, повернення державі, зберігання та знищення дипломатичних та службових паспортів України, затвердженого Наказом МЗС України від 21.09.2016 №266, а саме, пункт 1 розділу IV «Паспорти, крім тих, що видані відповідно до підпунктів 1, 4 та 5_ пункту 5 Положення про дипломатичний паспорт, підлягають поверненню на зберігання до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну» - в частині необхідності повернення на зберігання до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну дипломатичного паспорта народного депутата України; - зобов`язати Міністерство закордонних справ України повернути вилучений дипломатичний паспорт НОМЕР_1 позивачу;

- зобов`язати Міністерство закордонних справ України та Адміністрацію Державної прикордонної служби України виключити дипломатичний паспорт НОМЕР_1 із списку недійсних паспортів та виключити будь-які дані із реєстрів, що можуть призвести до обмеження користування позивачем дипломатичним паспортом НОМЕР_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі №640/12472/22, наголошено, що розгляд справи буде здійснюватись в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов, а саме заборонити Міністерству закордонних справ України знищувати дипломатичний паспорт НОМЕР_1 позивача до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що відповідно до вимог Порядку організації роботи з оформлення, видачі, обміну, повернення державі, зберігання та знищення дипломатичних та службових паспортів України, затвердженого Наказом МЗС України від 21.09.2016 №266, недійсний паспорт повертається до ДКС протягом місяця з дня виникнення обставин та має бути знищений. Позивач зазначає, що у випадку подальших дій МЗС України щодо виконання вимог оскаржуваного Порядку №266, дипломатичний паспорт позивача може бути знищений, що у свою чергу унеможливить виконання рішення суду (у випадку задоволення позовних вимог) щодо повернення дипломатичного паспорта позивачу.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття рішення у справі, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, чи необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 241-248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.