Справа № 400/3542/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2022 р. № 400/3542/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) про:

визнання протиправними дії відповідача щодо проведення позивачу з 01.04.2021 перерахунку та виплати пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи в розмірі 100 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), з обмеженням пенсії максимальним розміром;

зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію позивачу з 01.04.2021 відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи в розмірі 100 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), без обмеження розміру пенсії максимальним розміром;

зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення (розпорядження) про проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.04.2021 відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи в розмірі 100 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), без обмеження розмірі пенсії максимальним розміром;

зобов`язання відповідача виплатити позивачу з 01.04.2021 різницю розміру його пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи в розмірі 100 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку), без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що відповідач при здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 № 400/7575/21 протиправно зменшив призначений йому розмір пенсії до 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а також не провів її нарахування та виплату в розмірі 100 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Ухвалою суду від 21.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, встановленому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

11.08.2022 від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про переведення в електронну форму процесуальних та інших документів справи, в тому числі позовної заяви, що надійшли в паперовому виді. Заява обґрунтована тим, що у підсистемі «Електронний суд» в цій адміністративній справі відсутня сканована копія адміністративного позову. Крім цього, відповідач зазначив, що наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.04.2022 № 71-О у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану запроваджено дистанційну роботу для працівників.

Суд встановив, що адміністративний позов і ухвала суду від 21.07.2022 про відкриття провадження надіслані відповідачу в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримані ним 26.07.2022, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Крім цього, відповідно до пункту 12 частини дев`ятої статті 171 КАС України в ухвалі про відкриття провадження суд повідомив відповідача про те, що в суді наявні матеріали справи, які підлягають врученню суб`єкту владних повноважень як стороні, та про можливість їх отримання безпосередньо в приміщенні Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідач вищезазначеним правом не скористався.

На підставі частини шостої статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закону № 2262-ХІІ).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 400/7575/21 зобов`язано відповідача, зокрема перерахувати та виплатити пенсію за вислугу років позивачу, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2021 № 9/1/5465, з урахуванням раніше виплачених сум.

З 01.06.2022 відповідач провів перерахунок пенсії позивача з урахуванням максимального розміру пенсії, а також з урахуванням за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 75 % сум підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2020 100 % суми підвищення пенсії.

23.05.2022 до відповідача надійшло звернення позивача про проведення йому перерахунку та виплати пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі № 400/7575/21 з 01.04.2019 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, без обмеження її максимального розміру.

Листом від 21.06.2022 № 5143-4741/Д-02/8-1400/22 відповідач відмовив позивачу у перерахунку його пенсії, посилаючись на відсутність підстав для цього.

Вважаючи дії відповідача протиправними щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач переконаний, що відповідач порушив його право на отримання пенсії за вислугу років у належному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з абзацом першим преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ) цим Законом визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Абзацом третім преамбули Закону № 2262-ХІІ встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком та незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Право особи на отримання пенсії є безумовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державною зобов`язань у соціальній сфері.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 та від 29.11.2019 у справі № 608/957/16-а.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011, встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім цього, згідно з пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 перше речення частини п`ятої статті 43 Закону № 2262-ХІІ (відповідно до Закону України від 12.04.2016 № 1080-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» частина п`ята вважається частиною сьомою) викладено в такій редакції:

«Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.»

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» частину сьому статті 43 Закону № 2262-ХІІ (зі змінами) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України «обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України» (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимального розміру.

Поряд з вищенаведеною позовною вимогою позивач також просить суд зобов`язати позивача прийняти відповідне рішення (розпорядження) про проведення перерахунку та виплати йому пенсії з 01.04.2021.

У мотивувальній частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 № 400/7575/21, яке враховуючи частину четверту статті 78 КАС України має преюдиціальне значення при вирішенні цієї справи, встановлено, що вимога про зобов`язання відповідача провести перерахунок розміру грошового забезпечення позивача та виплачувати пенсію, а також вимога про зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення (розпорядження) про проведення перерахунку розміру грошового забезпечення та виплачувати пенсію, є взаємовиключними.

Тому суд для захисту прав позивача, керуючись пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу з обмеженням її максимального розміру.

Що стосується позовної вимоги позивача про виплату йому пенсії 01.04.2021 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Постанови № 103 (у первинній редакції) встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Згідно з пунктом 2 Постанови № 103 (у первинній редакції) виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Таким чином, виплата з 01.01.2020 пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, здійснюється у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

У листі від 21.06.2022 № 5143-4741/Д-02/8-1400/22, надісланого відповідачем на адресу позивача, зазначено, що виплата пенсії позивача з 01.01.2020 здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

У позовній заяві позивач просить суд зобов`язати відповідача, зокрема, прийняти рішення про проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.04.2021 в розмірі 100 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку). Проте, як суд вище встановив, відповідач виплачує пенсію позивачу в зазначеному розмірі з 01.01.2020.

Відтак суд прийшов до висновку про відсутність спору між сторонами щодо розміру процентів суми підвищення пенсії позивача з 01.04.2021. Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою суд зазначає, що відповідно до частин першої та другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

При цьому частиною першою статті 372 КАС України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

У цьому випадку способом виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, є виплата належних позивачу сум у повному обсязі, інший спосіб виконання в спірних правовідносинах законодавством не визначений.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонерами з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеженням будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, статтею 55 Закону № 2262-ХІІ не встановлено спосіб виплати належних позивачу сум частинами, періодичністю проведення платежів тощо, та не обмежено право позивача на виплату належної йому суми одним платежем.

Під час ухвалення судом рішення, суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії, та у разі набрання законної сили рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Отже, позовні вимоги в частині виплати суми перерахунку однією сумою задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У позовній заяві позивач заявив клопотання про застосування судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про його виконання.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю є правом суду, а не обов`язком. Тобто зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Позивач будь-яких доказів щодо наміру відповідача ухилитися від виконання рішення суду не надав. Розглянувши матеріали справи, суд не встановив підстав для встановлення судового контролю.

Також відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання. Пунктом 2 частини першої статті 371 КАС України передбачене негайне виконання рішення про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць. Рішення суду в цій справі має зобов`язальний характер і в ньому не вирішується питання про стягнення коштів з відповідача.

Як наслідок, дія пункту 2 частини першої статті 371 КАС України на відповідні правовідносини не поширюються.

Відтак суд відмовив у задоволенні клопотань позивача про застосування судового контролю за виконанням судового рішення та про звернення рішення до негайного виконання.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю І групи і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297, 371, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимального розміру.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ) провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.04.2021 без обмеження її максимальним розміром та здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) недоплаченої частини пенсії з 01.04.2021 із урахуванням раніше проведених виплат.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Відмовити у задоволені клопотань ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та звернення рішення суду до негайного виконання.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 06 вересня 2022 року