Справа № 620/586/22
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/586/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ічнянської міської ради Чернігівської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати як індивідуальний акт пункт 2 рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради Чернігівської області № 374-VIII від 20.07.2021 «Про внесення змін до рішення Ічнянської міської ради восьмого скликання № 362-VIII від 16.07.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян за межами населених пунктів для ведення особистого селянського господарства», в якому вказано: « 2. Скасувати пункт 127 з підпунктом 127.1 рішення № 362-VIII одинадцятої сесії Ічнянської міської ради восьмого скликання від 16.07.2021»;

- стягнути з Ічнянської міської ради Чернігівської області на користь позивача 60000,00 грн. грошових коштів як відшкодування завданої відповідачем моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення, оскільки згідно з даними державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:1160 пройшла державну реєстрацію на підставі проекту землеустрою, розробленого ФОП інженером-землевпорядником ОСОБА_2 . Зазначає, що проект землеустрою на вказану земельну ділянку, поданий позивачем на затвердження відповідачу, розроблений ФОП інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , що не суперечить чинному законодавству і не могло бути підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, яким скасоване рішення відповідача від 16.07.2021 про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:1160 у власність позивача. Також зазначає, що сума розмірів земельної ділянки, яку позивач просив передати йому у приватну власність площею 1,8562 га та раніше наданої позивачу земельної ділянки площею 0,0881 га становить 1,9443 га, тобто не перевищує максимальної норми встановленої статтею 121 Земельного кодексу України. Позивач вказує, що дії відповідача завдали йому моральної шкоди, оскільки він відчуває емоції приниження і страждання, яку він оцінює в сумі 60000,00 грн. та просить стягнути з відповідача.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до частини четвертої статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Тому, якщо громадянину раніше було передано земельну ділянку у власність для певних цілей у меншому розмірі, ніж це передбачено Земельним кодексом України, то передати ще частину земельної ділянки (збільшити) для таких же самих цілей Земельним кодексом України не передбачено. Земельна ділянка позивача за адресою: АДРЕСА_1 , яку він отримав безкоштовно раніше площею 0,0881 га з кадастровим номером :01:001:0392, має цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства». Друга земельна ділянка, яку бажає отримати позивач також має цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства». Тому відповідач не визнає право позивача на виготовлення технічної документації на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,8562 га, оскільки це суперечить частині четвертій статті 116 Земельного кодексу України, адже позивач вже використав своє право на безкоштовне отримання земельної ділянки з аналогічним цільовим призначенням. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди вважає, що відсутній склад протиправності дій відповідача, за які настає юридична відповідальність, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування вказаної шкоди.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до Ічнянської міської ради Чернігівської області із заявою від 07.08.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, розташованої за межами м. Ічня на території Ічнянської міської ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с. 24-25).

Рішенням п`ятдесят третьої (позачергової) сесії сьомого скликання Ічнянської міської ради Чернігівської області від 22.09.2020 № 5677-VІІ вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами м. Ічня Ічнянського району, Чернігівської області (а.с. 26).

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_3 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,8562 га для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :05:000:1160 (а.с. 33-65).

Рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради Чернігівської області від 16.07.2021 № 362-VІІІ вирішено:

«Пункт 127 затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,8562 га для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.03) ОСОБА_1 за межами м. Ічня Ічнянського району Чернігівської області.

Підпункт 127.1 передати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку загальною площею 1,8562 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Ічнянської міської ради (кадастровий номер: :05:000:1160), яка розташована за межами м. Ічня Ічнянського району Чернігівської області» (а.с. 74).

Рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради Чернігівської області від 20.07.2021 № 374-VІІІ, у зв`язку з недостовірно наданими документами ОСОБА_1 , жителем АДРЕСА_2 щодо безоплатного отримання земельних ділянок у власність, відповідно до статей 12, 118, 121, 122, 126, 186 Земельного кодексу України, статей 19, 50 Закону України «Про Державний земельний кадастр», керуючись пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», міська рада вирішила скасувати пункт 127 з підпунктом 127.1 рішення № 362-VIII одинадцятої сесії Ічнянської міської ради восьмого скликання від 16.07.2021 (а.с. 13).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

В силу пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу зазначених норм, будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку площею до 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Водночас, суд зазначає, що у статті 118 Земельного кодексу України міститься загальне посилання на те, що місце розташування земельної ділянки повинно відповідати вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із системного аналізу норм земельного законодавства суд дійшов висновку, що при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити:

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.

Також, згідно позиції Верховного суду України постановах від 10.12.2013 у справі № 21-358а13, від 11.10.2016 у справі № 806/3787/13-а отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність (користування). Відтак, формальні підстави в не наданні дозволу свідчать про зловживання своїм обов`язком відповідача надати такий дозвіл у відповідності до вимог закону, чим порушуються права позивача, гарантовані Конституцією України.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Ічнянської міської ради Чернігівської області від 20.07.2021№ 374-VIII та відзиву по позов, відповідачем було скасовано рішення Ічнянської міської ради від 16.07.2021 № 362-VIII, зокрема, в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,8562 га для ведення особистого селянського господарства позивачу, оскільки ним вже було використано право на отримання земельної ділянки з аналогічним цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,0881 га, з кадастровим номером :01:001:0392, за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірах не більше 2,0 гектара.

Водночас, частина друга статті 121 Земельного кодексу України передбачає виняток, за якого гранична норма може бути збільшена - у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), тобто реалізації права на приватизацію державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Аналізуючи наведені правові положення, суд приходить до висновку, що стаття 121 Земельного кодексу України передбачає, як граничні розміри земельних ділянок, яку громадянин може отримати за певним призначенням, так і випадок можливості збільшення цього розміру. При цьому, збільшення стосується лише земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Земельний кодекс України гарантує громадянину право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірах не більше 2,0 гектара.

Отже, суд зазначає, що нормами Земельного кодексу України не передбачено обмеження реалізації особою права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства лише однією земельною ділянкою, при цьому визначено граничні розміри земельних ділянок, а саме не більше 2,0 гектара.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу у 2020 році було надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0392, площею 0,0881 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 87), а тому позивач має право на безоплатну приватизацію іншої земельної ділянки в межах 2,00 га в розмірі невикористаної частини. Таким чином, право на одержання земельної ділянки безоплатно у власність на підставі статті 118 Земельного кодексу України позивачем не використане в повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 805/181/17-а.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради Чернігівської області від 20.07.2021 № 374-VIII «Про внесення змін до рішення Ічнянської міської ради восьмого скликання № 362-VIII від 16.07.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян за межами населених пунктів для ведення особистого селянського господарства» в частині скасування пункту 127 з підпунктом 127.1 рішення № 362-VIII одинадцятої сесії Ічнянської міської ради восьмого скликання від 16.07.2021 є невмотивованим, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з Ічнянської міської ради Чернігівської області на користь позивача 60000,00 грн. грошових коштів як відшкодування завданої відповідачем моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частин першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити насамперед: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Наявність кожної із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування шкоди.

Однак позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями або бездіяльністю Ічнянської міської ради Чернігівської області йому заподіяно моральну шкоду, наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та нанесеною шкодою; яким чином позивач оцінив заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Посилання позивача про пропуск позивачем строку звернення до суду не заслуговують на увагу, оскільки витяг з оскаржуваного рішення Ічнянської міської ради Чернігівської області від 20.07.2021 № 374-VIII було отримано адвокатом позивача 22.10.2021, а до суду позивач звернувся 03.01.2022 (відповідно до відмітки поштової служби), тобто в межах строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Ічнянської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ічнянської міської ради Чернігівської області (площа Т.Г. Шевченка, буд. 1, м. Ічня, Чернігівська область, 16700, ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди -задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради Чернігівської області від 20.07.2021 № 374-VIII «Про внесення змін до рішення Ічнянської міської ради восьмого скликання № 362-VIII від 16.07.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян за межами населених пунктів для ведення особистого селянського господарства» в частині скасування пункту 127 з підпунктом 127.1 рішення № 362-VIII одинадцятої сесії Ічнянської міської ради восьмого скликання від 16.07.2021.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ічнянської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.09.2022.

Суддя В.О. Непочатих