Справа № 160/12939/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 серпня 2022 року Справа 160/12939/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

24.08.2022 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 23.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.п.35 п.8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за червень 2022 року» в частині невиплати премії старшому водію розвідувальної роти солдату ОСОБА_1 (рапорт командира підрозділу від 10 червня 2022 року №1910);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок щомісячної премії за червень 2022 розвіднику-номеру обслуги розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти, солдату ОСОБА_1 та виплатити йому премію за червень 2022 року в повному обсязі;

- визнати протиправним та скасувати п.40 додатку №5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від 05.07.2022 року «Про виплату додаткових винагород», в частині невиплати винагороди солдату ОСОБА_1 за перебування в стані алкогольного сп`яніння, на підставі рапорту командира підрозділу від 10.06.2022 року №1910;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок додаткової винагороди за червень 2022 року розвіднику-номеру обслуги розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти, солдату ОСОБА_1 та виплатити йому додаткову винагороду за червень 2022 року в повному обсязі;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200 000 грн. (двісті тисяч гривень);

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката Гетманець А.О. в сумі 10 000 грн. (десять тисяч гривень);

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката Гетманець А.О., які є «гонораром успіху», в сумі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що до правовідносин, слід було застосувати положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858, оскільки інший нормативний акт відсутній, виявлення алкогольного сп`яніння у водіїв і громадян, які транспортними засобами не управляють, не має різниці, так як об`єктом дослідження є в любому випадку стан людини. Зважаючи, що за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 станом на червень 2022 року могла бути відсутня медична установа, але в наявності медична рота, тому, мала бути застосована аналогія закону, яка регламентує подібні відносини. Необхідність застосування даного прийому обумовлена тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу. Як вбачається зі слів ОСОБА_1 , жодних актів за час його служби відносно нього не складалося та ним не підписувалося. Що фактично підтверджується і інформацією ВЧ НОМЕР_1 , наданою на адвокатський запит. Єдина підстава позбавлення премії та додаткової винагороди - рапорт командира підрозділу. Отже, дії відповідача щодо невиплати премії та додаткової винагороди позивачу за червень 2022 року незаконними, а накази командира військової частини НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року та №1796 від 05.07.2022 року «Про виплату додаткових винагород» та додаток №5, але до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від « 05» липня 2022 року протиправними, не обґрунтованими та прийнятими у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України. Крім того, такими незаконними діями відповідача, позивачу завдано моральних страждань, які потребують відшкодування.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.08.2022 року зазначена вище справа розподілена та 25.08.2022 року передана судді Пруднику С.В.

Суддею встановлено, що адміністративний позов не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 3 та 6 ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Позовна заява подана до суду з порушенням норм ст. ст. 160, 161 КАС України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

При цьому, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

При цьому, суд враховує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 також вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Однак, позивач, звернувшись 23.08.2022 року із вказаною позовною заявою щодо визнання протиправними та скасування п.п.35 п.8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за червень 2022 року» в частині невиплати премії старшому водію розвідувальної роти солдату ОСОБА_1 (рапорт командира підрозділу від 10 червня 2022 року №1910); п.40 додатку №5 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від 05.07.2022 року «Про виплату додаткових винагород», в частині невиплати винагороди солдату ОСОБА_1 за перебування в стані алкогольного сп`яніння, на підставі рапорту командира підрозділу від 10.06.2022 року №1910 порушив місячний строк звернення із цим позовом.

При цьому, у поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що 05.08.2022 року на адвокатський запит позивачем отримано відповідь за №2396 від 22.07.2022року за підписом ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 . З відповіді та доданих до неї копій документів вбачається, що « ОСОБА_1 був позбавлений премії за червень 2022 року згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №1756 від 04.07.2022 року та позбавлений додаткової грошової винагороди, згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року за участь у бойових діях, згідно додатку №5 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.07.2022 року №1796». До відповіді долучено і копію наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.07.2022 року №1796 «Про виплату додаткових винагород» та додаток №5, але до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1769 від « 05» липня 2022 року.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу відповідно до ст. 123 КАС України необхідно звернутися до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними вимогами та/або надати докази дотримання ним строків звернення до суду із цим позовом.

Суд звертає увагу позивача, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 420/3001/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 360/1870/19.

Суд має з`ясовувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Така правова позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05 липня 2018 року в адміністративній справі № 810/384/17.

Також, згідно з пунктами 3, 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Як убачається із змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до п.4 Постанову Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

З огляду на зазначене, позивачем у позовній заяві не дотримано вимог пунктів 3 та 5 частини 5 статті 160 КАС України, зокрема, не наведено обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити, та не надано доказів на підтвердження її розміру.

Під обґрунтованим розрахунком суми, що стягується, слід розуміти визначення грошового еквіваленту факту заподіяння моральної шкоди залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т.д.) і з урахуванням інших обставин.

Аналогічна правова позиція узгоджується в ухвалі Верховного Суду від 04.01.2019 року у справі № 9901/1/19.

Частиною 6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим КАС України, а тому згідно з ст.123, 161 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.123, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними вимогами та/або надати докази дотримання позивачем строків звернення до суду із цим позовом;

- обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., яку позивач просить зобов`язати відповідача виплатити, та надати докази на підтвердження її розміру.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник