Справа № 640/11303/22
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 серпня 2022 року м. Київ № 640/11303/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- встановити факт проходження служби ОСОБА_1 в Департаменті патрульної поліції з 14.03.2022 на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП із внесенням запису у трудову книжку про прийняття на роботу;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період проходження служби з 14.03.2022 по 30.03.2022 у розмірі не нижче середньої заробітної плати, яку ОСОБА_1 повинен був отримувати, проходячи службу на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП;

- визнати неправомірним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.03.2022 і до моменту ухвалення рішення по даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали, шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску, документа про сплату судового збору.

18.08.2022 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій останнім зазначено, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки позивача належним чином не повідомлено про звільнення, не вручено наказ про звільнення, запис у трудовій книжці відсутній. До вказаної заяви додано документ про сплату судового збору та уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати дійсним укладений трудовий договір між ОСОБА_1 та Департаментом патрульної поліції з 14.03.2022 щодо призначення його на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП із внесенням запису у трудову книжку про прийняття на роботу;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період проходження служби з 14.03.2022 по 30.03.2022 у розмірі не нижче середньої заробітної плати, яку ОСОБА_1 повинен був отримувати, проходячи службу на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП;

- визнати неправомірними дії уповноважених осіб Департаменту патрульної поліції щодо фактичного розірвання трудових відносин зі ОСОБА_1 з посади поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.03.2022 і до моменту ухвалення рішення по даній справі.

В обґрунтування заяви щодо дотримання строку звернення до суду (не пропущення строку звернення) позивач зазначив, що: "Положення п. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містить повного тлумачення щодо прив`язки до дати з якої виникає місячний строк на звернення до суду та є, по суті, бланкетною нормою по відношенню до ст. 233 КЗпП.

Частиною третьою цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, згідно ст. 233 КЗпП, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Також у вказаній заяві зазначено, що 30.03.2022 на мобільний телефон позивача надійшов виклик з невідомого номера з повідомленням про начебто звільнення позивача з невідомих причин, після чого позивач ще деякий час продовжував виконувати службові обов`язки, не отримуючи інших повідомлень про своє звільнення, копії наказу про звільнення. З метою встановлення інформації про звільнення, позивач неодноразово звертався до відповідача. Крім того, 25.05.2022 для врегулювання спору в позасудовому порядку, позивачем направлено претензію до Департаменту патрульної поліції, у якій також висловлено прохання надати роз`яснення та копії відповідних документів, пов`язаних зі звільненням. На вказану претензію позивач отримав відповідь від 24.06.2022, у якій зазначено, що наказ про призначення позивача на посаду поліцейського Департаменту патрульної поліції не видавався, а отже, підстави вважати, що позивач проходив службу, відсутні.

Крім іншого, і представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу відповідача від 15.06.2022, на який отримано відповідь аналогічного змісту від 24.06.2022.

Вивчивши заяву позивача та додані документи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 48 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 56 наведеного Закону службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Згідно частини третьої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (ст. 60 Закону).

Суд звертає увагу позивача, що спору щодо правомірності звільнення з публічної служби, передує спір щодо прийняття на публічну службу.

І у першому, і у другому випадку частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено місячний строк звернення до суду.

Позивач, зазначаючи про його прийняття на публічну службу 14.03.2022 та отримавши телефонне повідомлення 30.03.2022 про звільнення з публічної служби, з даними позовними вимогами, у тому числі про встановлення факту проходження служби в Департаменті патрульної поліції з 14.03.2022, звернувся до суду лише 22.07.2022.

Також суд звертає увагу позивача, що частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

У спірних правовідносинах законом не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору.

Таким чином, претензія до відповідача від 25.05.2022 про досудове врегулювання спору не може слугувати поважною причиною пропуску встановленого строку звернення до суду, що додатково підтверджується саме положеннями частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не містить у своїй конструкції досудового врегулювання спору.

Крім того, таке звернення підтверджує обізнаність позивача вже станом на 25.05.2022 про порушення його прав.

Серед іншого, суд звертає увагу й на положення частини шостої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої проведення медіації не впливає на перебіг строку звернення до адміністративного суду.

За аналогічних обставин, необґрунтованими є й посилання позивача на дотримання строку звернення до суду і у частині звільнення з публічної служби, позаяк останній почав вчиняти дії, пов`язані із з`ясуванням причин та підстав звільнення лише 25.05.2022, у той час як телефонне повідомлення отримав 30.03.2022.

Крім іншого, позивачу достеменно було відомо про не проходження служби у поліції ще з 05.04.2022, а саме, з часу вступу ним до добровільного формування територіальної оборони, що підтверджується копією посвідчення серії 67 № 30 від 05.04.2022.

Також судом враховується, що відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року", місто Київ та Київська область відсутні у зазначеному Переліку.

Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Подана позивачем заява не містить обґрунтувань причин та обставин, що були перешкодою звернутись до суду з позовом про оскарження рішень відповідача.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За змістом частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд звертає увагу, що заява про усунення недоліків та додані до позовної заяви документи не містять доказів, які унеможливлювали звернення позивача до суду з даним позовом у межах місячного строку, у тому числі, і після 25.04.2022.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом є неповажними, відповідно, у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що судом визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами слід повернути позивачеві.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.П. Катющенко