Справа № 444/1289/22
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/1289/22
Провадження № 2-а/444/21/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

представника позивача Гомзяка І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Свої вимоги мотивує тим, що 04.05.2022 року інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції Круглюком Ю.С. винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Зазначену постанову винесено через порушення ним, на думку працівника відповідача, ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З вказаної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом по вул. Творчій, 8 у м. Львові порушив п. 2.3 п. «в» Правил дорожнього руху, оскільки був непристебнутим ремнем безпеки. Наголошує, що у п. 7 вказаної постанови не зазначено, що до неї будь-що додається. Поряд з цим, у п. 9 постанови, де відображається інформація щодо отримання особою копії постанови про накладення адміністративного стягнення відображено текст: «від підпису відмовився». Однак, у його присутності зазначена постанова взагалі не складалася, а її копію йому ніхто не вручав. Якщо навіть після зупинки транспортного засобу та підходу до нього працівника патрульної поліції позивач був непристебнутий ремнем безпеки, то його відстебнув виключно після зупинки автомобіля. Вважає, що зазначена постанова є незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного. До оскаржуваної постанови не долучено жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Таким чином, відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 5 ст. 122 КУпАП, оскільки відеозапис, не може вважатися належним доказом у випадку якщо оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. У випадку відсутності відеозапису вчинення ним адміністративного правопорушення, зазначена обставина є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що окрім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, пояснень, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про порушення Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. З урахуванням наведеного, в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення.

Отже, на думку позивача, позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

- працівником поліції не встановлено місця вчинення адміністративного правопорушення;

- не долучено до оскаржуваної постанови будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення;

- відсутність відеозапису щодо вчинення ним порушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП;

- складання оскаржуваної постанови в його відсутності та не вручення йому її копії, зазначивши при цьому в даній постанові про відмову від підпису, хоча таких подій не було;

- не вчинення позивачем зазначеного правопорушення (відсутність події правопорушення).

Ураховуючи вищенаведене, вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Просить суд скасувати постанову від 15.06.2022 року серії ЕАО № 5405400 про накладення на нього - ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Круглюком Юрієм Сергійовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву. Вважає, що аргументи позивача, зазначені у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують його вини, що спростовується відеоматеріалами, які в повній мірі відповідають вимогам ч. 1 ст. 72 КАС України, доводять вину позивача та є належними доказами. Просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого та розглядати справу за відсутності сторони відповідача за наявними матеріалами.

Позивач 18.08.2022 року надав на адресу суду відповідь на відзив відповідача, де зазначив, що зазначене у відзиві не відповідає дійсності, жодним доказом не підтверджується та лише може свідчити про протиправність дій працівника відповідача (поліцейського Круглюка Ю.С.), у тому числі розгляд ним справи про адміністративне правопорушення у позивача відсутності, що підтверджується відсутністю його підпису на оскаржуваній постанові та наявністю на відеозаписі слів поліцейського про те, що він може йти, дослівно «йди додому», а постанову йому буде надіслано поштою (відеозапис о 01.30:42 год. 15.06.2022 з відеореєстратора № 474509, файл «clip 4», даний відеозапис позивачем отримано за результатами ознайомлення з матеріалами справи № 466/4240/22 (за протоколом відносно нього про вчинення адміністративного правопорушення), яка перебуває у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова). Вважає, що таким чином, допустивши зазначене порушення, працівник відповідача, позбавив позивача можливості, користуватися правами, передбаченими вказаною статтею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Щодо підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника патрульної поліції, а також законності дій останнього зазначив, що цим відеозаписом не підтверджено вчинення ним адміністративного правопорушення. Зокрема, на оптичному диску, який відповідачем надіслано на його адресу містяться відеозаписи за 14.06.2022 - 15.06.2022 (з 23:44:01 год. 14.06.2022 до 00:33:14 год. 15.06.2022) та стосується відеозапису за наслідками зупинки транспортного засобу під його керуванням по вул. Грінченка, 5 у м. Львові. У той же час, інша частина відеозапису за 15.06.2022 (з 00:30:21 год. до 01:11:39 год.) стосується відеозапису за наслідками зупинки транспортного засобу під його керуванням по вул. Чигиринська, 3 у м. Львові. Інші відеозаписи, на оптичному диску відсутні. На його думку, долучений відповідачем відеозапис взагалі не стосується зупинки транспортного засобу під його керуванням 15.06.2022 о 01.11.55 год. по вул. Творчій, 8 у м. Львові, за наслідками чого о 01:48:26 год. 15.06.2022 винесено оскаржувану постанову. На підставі викладеного, керуючись ст. 182 КАС України просить врахувати дану відповідь на відзив під розгляду справи та прийняття відповідне рішення.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить такі задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак, суд враховує, що у відзиві він зазначив проте, що просить слухати справу у його відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак на думку суду це не може розумітись таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

З огляду на зазначене суд вважає, що обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак це правило не стосується правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

З копії постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5405400 від 15.06.2022 року вбачається, що 15.06.2022 року о 01 год. 10 хв. на вул. Творча, у м. Львів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Рено Меган", номерний знак НОМЕР_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки чим порушив п. 2.3 ПДР України. Даною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції Українивизначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно п. 11 ч.1. ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Керуючись ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема у випадку вчинення особою правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього Руху-

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Разом з тим, як вбачається із наданого відповідачем відеозапису, такий вказує на правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 КУпАП, що у разі вчинення правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП .

Щодо твердження позивача стосовно того, що зазначена постанова винесена з порушенням ст. ст. 268, 279 КУпАП та ст. 63 Конституції України .

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Судом було встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач був присутній.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до

адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до Розділу ІІІ Наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний суд у постанові від 27 грудня 2019 року по справі №310/4817/17 (2-а/310/156/17) висловив наступну правову позицію. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015). Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З вказаної норми вбачається, що така стосується розгляду справи в суді. Однак розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 122 КУпАП, відповідно до ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі « О' Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Суд розцінює, що пояснення позивача спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, досліджені докази в сукупності підтверджують правильність висновків суду про це.

Суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, а тому інспектор поліції, який виніс оскаржувану постанову, правильно обрав вид та міру стягнення ОСОБА_1 .

Суд бере до уваги, що працівником поліції враховано, що є адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються судом (ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу (суду), уповноваженого законом розглядати справу у межах територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, а є адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються органами Національної поліції на місці зупинки транспортного засобу та розгляд таких справ закінчується винесенням постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Ст. 68 Конституції України проголошує, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Ч. 1 ст. 8 КУпАП вказує, що особа, яка вчинила правопорушення, підлягаєвідповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з детально проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді доведено наявність протиправної, винної дії, яка містить ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто доведено сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставні, спрямовані на уникнення відповідальності та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позовній вимозі ОСОБА_1 про скасування постанови від 15.06.2022 року серії ЕАО № 5405400 про накладення на нього - ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесеної інспектором 3 батальйону 4 роти Управлінн патрульної поліції у Львівській області Круглюком Юрієм Сергійовичем та закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя: Р. Й. Зеліско