Справа № 120/8701/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 вересня 2022 р. Справа № 120/8701/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці у письмовому провадженні заяву позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 120/8701/21-а за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з військової служби та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2019 по 23.07.2021.

Рішенням суду від 05.10.2021 вказаний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з військової служби за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно.

25.08.2022 до суду надійшла заява позивача про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , вчинених на виконання вищевказаного рішення суду.

У заяві зазначається, що на виконання судового рішення відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2019 до 23.07.2021 в сумі 34076,98 грн. Однак, на думку позивача, відповідач занизив розмір належного йому до виплати середнього заробітку згідно з рішенням суду.

Відтак позивач звертається до суду з заявою в порядку, визначеному статтею 383 КАС України, та просить:

- визнати протиправними дії, вчинені військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 120/8701/21-а;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виконати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 120/8701/21-а.

Ухвалою суду від 26.08.2022 заяву позивача прийнято до розгляду та вирішено здійснити її розгляд у десятиденний строк в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наведені позивачем аргументи, суд при вирішення поданої заяви керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною шостою статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень-відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень-відповідача у справі приписів статті 383 КАС України можливе лише в разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 120/8701/21-а військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно.

На виконання вказаного рішення 16.12.2021 відповідач нарахував та виплатив позивачу середній заробіток в загальному розмірі 34076,98 грн.

Позивач не погоджується з діями відповідача при виконанні рішення суду та зазначає, що за його розрахунками відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток в сумі 377862,72 грн. Відтак, на думку позивача, отримані ним кошти в сумі 34076,98 грн не свідчать про повне виконання відповідачем судового рішення.

Проте суд з вказаними доводами позивача суд не погоджується та звертає увагу, що рішення суду у справі № 120/8701/21-а є рішенням зобов`язального характеру, яким на відповідача покладено обов`язок вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за затримку у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021, без визначення конкретної суми середнього заробітку, яку належить виплатити позивачу за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому, як видно зі змісту рішення суду від 05.10.2021, покладаючи на відповідача вищезазначений обов`язок, суд чітко вказав на те, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку при звільненні необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, а також те, що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету.

Також при вирішенні справи суд застосував правові позиції Верховного Суду щодо необхідності врахування при визначенні середнього заробітку принципу співмірності та істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

У своєму рішенні суд зробив однозначний висновок про те, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача має розраховуватись відповідачем виходячи з принципу розумності, справедливості та співмірності, а також з урахуванням істотності частки несвоєчасно виплачених сум в порівнянні із середнім заробітком позивача. При цьому додатково необхідно враховувати обставини, за яких пов`язана тривалість періоду проведення остаточного розрахунку при звільненні та виплату усіх компенсаційних сум, адже саме тривалість періоду затримки виплат зумовила і зростання розміру середньої заробітку.

З наведеного випливає, що рішенням суду відповідача зобов`язано вчинити дії щодо нарахування та виплатити позивачу середнього заробітку, тоді як визначення грошової суми, що належить до виплати, віднесено судом до дискреційних повноважень самого відповідача, які повинні бути реалізовані з урахуванням окреслених в судовому рішенні критеріїв (принципів) розумності, справедливості та співмірності середнього заробітку, а також з урахуванням істотності частки несвоєчасно виплачених сум в порівнянні із середнім заробітком.

Отже, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 120/8701/21-а на відповідача не було покладено обов`язок з виплати позивачу конкретної суми середнього заробітку, а твердження позивача про те, що така сума повинна становити 377862,72 грн є безпідставними.

Ба більше, суд наголошує, що звертаючись до суду з позовом у справі № 120/8701/21-а, позивач заявляв позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з військової служби та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2019 по 23.07.2021.

Тобто сума середнього заробітку у розмірі 377862,72 грн взагалі не охоплювалася предметом позову у справі № 120/87012/21-а, відтак не була предметом судового розгляду. Відповідно, така сума не є сумою належного виконання рішення суду від 05.10.2021, як помилково вважає позивач.

Разом з тим сама по собі незгода позивача із сумою отриманої компенсації не свідчить про відсутність факту повного виконання судового рішення, ухваленого на його користь.

Здійснючи судовий контроль в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, суд повинен пересвідчитись у вчиненні суб`єктом владних повноважень-відповідачем у справі тих дій зобов`язального характеру, що визначені рішенням суду, та не може зобов`язувати його виконувати рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.

Крім того, суд враховує, що примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", і виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Судом встановлено, що на виконанні у Новомосковському відділі державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 67831127 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/8701/21-а від 11.11.2021, яким військову частину НОМЕР_1 було зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 31.07.2019 до 23.07.2021 включно.

Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Корєли О.М. від 24.12.2021 вказане виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", тобто у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.08.2022 у справі № 120/984/22-а у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вищезазначеної постанови відмовлено.

При цьому суд визнав постанову державного виконавця обґрунтованою і такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом не встановлено факту протиправності дій чи бездіяльності, вчинених військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду у справі № 120/8701/21-а, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, беручи до уваги, що суб`єктом владних повноважень-відповідачем у вказаній справі рішення суду виконано в повному обсязі згідно з резолютивною частиною та виходячи з висновків суду, наведених у мотивувальній частині рішення, зокрема з урахуванням принципу розумності, справедливості та співмірності, а також істотності частки несвоєчасно виплачених сум в порівнянні із середнім заробітком, а також зважаючи на те, що заява позивача за своєю суттю фактично спрямована на перегляд судового рішення, яке набрало законної сили, що є недопустимим, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення такої заяви.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 370, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 120/8701/21-а за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Ухвала складена та підписана суддею 05.09.2022 (з урахуванням положень ч. 6 ст. 120 КАС України).

Суддя Сало Павло Ігорович