Справа № 640/15038/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року м. Київ № 640/15038/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області №3122 від 27.04.2020 року про відмову в оформленні громадянину Королівства Данії та Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 26.11.2019 року;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області здійснити оформлення та видачу громадянину Королівства Данії та Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на тимчасове проживання в Україні за заявою від 16.04.2020 року.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю рішення відповідача про відмову в оформленні (видані) посвідки на тимчасове проживання з огляду на те, що позивачем були виконані вимоги чинного законодавства України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого у межах та на підставі наданих повноважень, з урахуванням того, що відповідно до поданих документів, здійснити заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформлюється посвідка, та перевірку поданих нею документів унеможливлене, оскільки подані паспортні документи гр. Данії - Іраку різняться латинською транслітерацією.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Королівства Данії, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , орган видачі ОСОБА_2 , виданий 05.08.2015 року, дійсний до 05.08.2025 року, та громадянином Республіки Ірак, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 , виданий у Ербіль 03.01.2017 року, дійсний до 01.01.2025 року.

27 квітня 2020 року Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято рішення №3122 про відмову в оформленні (видачі) посідки на тимчасове проживання громадянину Данії, Іраку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі пп.3 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018.

За результатами перегляду рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Державна міграційна служба України повідомило про відмову в оформленні (видачі) позивачу посвідки на тимчасове проживання відсутність підстав для його відміни.

Вважаючи вказане рішенням про відмову в оформленні (видачі) посідки на тимчасове проживання необґрунтованими та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773-VI), постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» від 25.04.2018 року №322 (далі - Порядок №322).

В силу приписів пункту 18 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Частиною 14 ст.4 Закону №3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Відповідно до положень ч.14 ст.5 Закону №3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право»

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 визначено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання.

Згідно з підпунктами 2 та 3 пункту 7 Порядку №322 обмін посвідки здійснюється у разі: 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки.

Пунктами 21-26 та 29 Порядку №322 передбачено, що працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті. У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі. Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Після формування заяви-анкети працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта друкує її та надає іноземцеві або особі без громадянства для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей. У разі виявлення помилок у заяві-анкеті працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта вносить до неї відповідні виправлення.

Після перевірки заяви-анкети іноземець або особа без громадянства власним підписом підтверджують правильність внесених до неї відомостей про особу. Якщо іноземець або особа без громадянства через фізичні вади не можуть підтвердити власним підписом правильність таких відомостей, працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта робить відмітку про неможливість такого підтвердження та засвідчує правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу власним підписом.

Після перевірки іноземцем або особою без громадянства правильності внесених до заяви-анкети відомостей про особу заява-анкета перевіряється та підписується (із зазначенням дати, прізвища та ініціалів) працівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, який прийняв документи та сформував заяву-анкету.

Працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта сканує із застосуванням засобів Реєстру документи до заяви-анкети, які подаються іноземцем або особою без громадянства.

Працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження для розгляду документів, прийнятих уповноваженим суб`єктом, перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що з метою отримання (обміну) посвідки на тимчасове проживання іноземець звертається до відповідного уповноваженого територіального органу / територіального підрозділу ДМС, де працівник такого органу на підставі поданих документів формує заяву-анкету та надає її заявнику, який після перевірки заяви-анкети власним підписом підтверджує правильність внесених до неї відомостей про особу.

Підпунктом 11 п.33 Порядку №322 передбачено, що крім документів, зазначених у пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», подаються: для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», уклали шлюб з громадянами України: документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати; паспорт громадянина України, з яким іноземець перебуває у шлюбі, який подається особисто громадянином України. Оригінал документа повертається громадянину України, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Пунктами 41-42 та 45 Порядку №322 передбачено, що працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем прийнято рішення від 27.04.2020 №3122 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Данії, Іраку ОСОБА_1 на підставі пп.3 п.61 Порядку №322.

Згідно підпункту 3 пункту 61 того ж Порядку територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

В поданому відзиві відповідач зазначає, що відповідно до поданих документів, здійснити заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформлюється посвідка, та перевірку поданих нею документів унеможливлене, оскільки подані паспортні документи гр. Данії - Іраку різняться латинською транслітерацією.

В той же час, на спростування різниці в латинській транслітерації документів позивача, ОСОБА_1 було надано ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області довідку, видану Посольством України в Королівстві Данії від 15.04.2020 року, якою підтверджено, що Посольством України в Королівстві Данія оформлювалась довготермінова віза для в`їзду в Україну типу D громадянину Данії, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_4 , який надав Посольству свідоцтво про шлюб з громадянкою України. ОСОБА_4 , серія НОМЕР_5 від 11.02.2020 року, видане Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ). Під час заповнення візової анкети заявником було некоректно введено частину прізвища « ОСОБА_1 » ( ОСОБА_1 ) до відповідних граф з персональними даними заявника, що спричинило технічну помилку, та, як наслідок, не відображення згаданої частини імені в роздрукованій візовій етикетці.

Також матеріали справи містять довідку з Посольства Республіки Ірак в Україні, якою підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт № НОМЕР_3 , виданий у Ербіль 03.01.2017 року, дійсний до 01.01.2025 року) є тією ж особою, що й ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , диплом НОМЕР_6 , виданий 19.06.2009 року приватним закладом освіти Республіки Білорусь «Міжнародний гуманітарно-економічний інститут» (м. Мінськ)), а також ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , диплом магістра НОМЕР_7 , виданий 30.06.2011 року Білоруським державним університетом (м. Мінськ)).

Більше того, з матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивачем до територіального підрозділу ДМС подано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_8 , виданим Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 26.09.2017 року, з громадянкою України ОСОБА_4 .

За посиланнями позивача, подружжя проживає на території України за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить позивачу на підставі договору купівлі- продажу квартири від 15.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Братушкою А.В.

Право власності позивача на дану квартиру також внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З 06 березня 2017 року ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_9 , що видана 06.03.2017 Управлінням ДМС у Чернігівській області (код органу 7401). В подальшому, термін дії посвідки продовжувався.

Вищевикладене у сукупності свідчить про законність перебування позивача на території України протягом всього часу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області №3122 від 27.04.2020 року про відмову в оформленні громадянину Королівства Данії та Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідки на постійне проживання в Україні, підлягають задоволенню.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області здійснити оформлення та видачу громадянину Королівства Данії та Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вказує наступне.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, між ОСОБА_1 та адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем укладено договір №26-06/20 про надання адвокатом правової допомоги від 26 червня 2020 року.

Відповідно до додатку №1 до договору №26-06/20 про надання адвокатом правової допомоги від 26.06.2020, сторони уклади цей додаток про таке: «юридичний супровід за написання позовної заяви до окружного адміністративного суду міста Києва про скасування рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 27.04.2020 року (6000) та написання адвокатського запиту до Відділу централізованого оформлення документів N3 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області про надання відповіді на отримання дозволу на імміграцію в Україну (заява була подана 02.10.2019 року в ОСОБА_1 (2000) та написання адвокатського запиту до Державної Міграційної Служби України про надання відповіді на Отримання дозволу на імміграцію в Україну (заява була подана 02.10.2019 року від ОСОБА_1 (2000).

Вартість робіт, вказаних у п. 1 цього Додатку, складає у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, оплата робить на момент підписання Адвокатської угоди у повному розмірі.

Відповідно до додатку №4 до договору №26-06/20 про надання адвокатом правової допомоги від 14.07.2020, сторони уклади цей додаток про таке: юридичний супровід за клопотанням про виправлення недоліків по сплаті судового збору (3000).

Згідно до додатку №4 до договору №26-06/20 про надання адвокатом правової допомоги від 23.07.2020, сторони уклади цей додаток про таке: юридичний супровід за написання клопотання про розгляд справ по аналогічними справам с аналогічними вимогами відсутні по всім судам України а номером провадження № 640/1538/20 (2000), написання клопотання про розгляд справи в загальному порядку (2000), написання адвокатського запиту до Департаменту Консульської Служби МЗС України про надання інформації про відповідь на заяву від 17.01.2020 року подане ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (1000).

Згідно додатку №6 до договору №26-06/20 про надання адвокатом правової допомоги від 13.08.2020 сторони уклади цей додаток про таке: юридичний супровід за написання розрахунку понесених витрат (3000), написання заяви про збільшення судових витрат (3000), відповідь на відзив на позовну заяву (5000).

До матеріалів справи представником позивача долучені акт виконаних робіт №1 до Додатку №1 від 26.06.2020 до Договору 26-06/20 про надання правової допомоги юристом та комплексне юридичне обслуговування від 26.06.2020, прибутковий касовий ордер №26-06/20 від 26.06.2020, акт №4, прибутковий касовий ордер №26-06/20 від 14.07.2020, акт виконаних робіт №5, прибутковий касовий ордер №26-06/20 від 23.07.2020, акт виконаних робіт №6, прибутковий касовий ордер №26-06/20 від 13.08.2020.

Відповідно до долученого детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 25.08.2020, Шаповаловим Андрієм Миколайовичем, адвокатом, представником позивача, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4879/10 від 31.05.2012 р., договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 № 26-06/20 від 26.06.2020 р., було надано професійну правничу допомогу наступного характеру:

1. Комплекс послуг: 1) усна юридична консультація щодо поставленої Клієнтом проблематики: відмова в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні; аналіз наданих Клієнтом документів; укладення договору про надання правової допомоги. 2) Написання, формування та направлення адвокатського запиту до Відділу централізованого оформлення документів N 3 Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області про надання інформації щодо поставленої Клієнтом проблематики; 3) Написання, формування та направлення адвокатського запиту до Державної міграційної служби України про надання інформації щодо поставленої Клієнтом проблематики; 4) Написання та формування позовної заяви про скасування рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 27.04.2020 року. 5) Надання Клієнту позовної заяви, визначеної в п.4, для узгодження; 6) Направлення позовної заяви з додатками до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вартість 10000 грн.

2. Комплекс послуг: 1) Формування та надання Клієнту реквізитів для оплати судового збору; 2) Написання та формування клопотання про усунення недоліків по справі; 3) Надання Клієнту клопотання, визначеного в п.2, для узгодження; 4) Відправлення засобами поштового зв`язку до суду клопотання з додатками, визначеного в п.2.

Вартість 3000 грн.

3. Комплекс послуг: 1) написання та формування заяви щодо підтвердження позивача про відсутність в інших судах чи органах спору між тими самими сторонами та щодо того ж предмету позову; 2) написання та формування клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; 3) надання Клієнту заяви, визначеної в п.1, та клопотання, визначеного в п.2, для узгодження та підписання; 4) відправлення засобами поштового зв`язку заяви, визначеної в п.1, та клопотання, визначеного в п.2, до суду; 5) написання, формування та направлення адвокатського запиту до Департаменту консульської служби МЗС України про надання інформації про відповідь на заяву від 17.01.2020 року.

Вартість 5000 грн.

4. Комплекс послуг: 1) написання та формування заяви про уточнення розміру судових витрат; 2) написання та формування розрахунку понесеної професійної правничої допомоги; 3) написання відповіді на відзив на позовну заяву 4) узгодження з Клієнтом процесуальних документів, визначених п.п. 1-3; 5) відправлення засобами поштового зв`язку заяви про уточнення розміру судових витрат та відповіді на відзив відповідачу та до суду.

Вартість 11000 грн.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив рішення від 26.06.2019, в якій викладено правові висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Вказаний висновок Верховного Суду в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховується судом під час вирішення наведеного спору

У той же час, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу заявлений позивачем до відшкодування, є необґрунтованим.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу професійну допомогу, суд звертає увагу, що більшість послуг, зазначених в актах та детальному описі робіт (наданих послуг), охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду. Тому, такі дії вчинені адвокатом в межах однієї правничої послуги з підготовки позовної заяви і не є окремими видами правничих послуг.

Суд вважає, що заявлені представником позивача до відшкодування на загальну суму 29000 грн. витрат на правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Заявлений розмір витрат являється неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатами та із обсягом наданих адвокатами послуг (виконаних робіт).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

З огляду на викладене, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача становить 6000 грн..

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області №3122 від 27.04.2020 року про відмову в оформленні громадянину Королівства Данії та Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідки на постійне проживання в Україні.

3. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області здійснити оформлення та видачу громадянину Королівства Данії та Республіки Ірак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на тимчасове проживання в Україні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісісот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. (шість тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби м. Києві та Київській області.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян