Справа № 640/3116/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3116/21 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.

при секретарі судового засідання Почепі В.В.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Марченко Н.М.

від відповідача (апелянта): Цісар Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ УКРАЇНА" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «КОФКО Агрі Ресорсіз Україна» (надалі - позивач, ТОВ «КОФКО Агрі Ресорсіз Україна») з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (надалі - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2021 року № 5, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 2340783 грн. та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 585195,75 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2021 року № 5, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2645578 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що по взаємовідносинах ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" з ТОВ "Оптімусагро Трейд" сировина не втрачена, а на 100 % використана в господарській діяльності для її переробки на олію та супутні продукти; обсяг сировини зменшився на 3,95 % - за рахунок її якісних та фізичних змін; зменшення фізичної ваги кінцевих продуктів порівняно з вагою сировини зумовлені технологічними особливостями виробництва олії, в процесі чого сировина неодноразово очищалася, випаровувалася, зазнавала фізичних змін, тому вихід 100% такої ж кількості продукції, як кількість сировини, неможливий; зміна ваги відбувається саме в процесі виробництва, тобто в операціях підприємства пов`язаних з господарською діяльністю; вихід готової продукції, отриманий позивачем, знаходиться на нормативному рівні, визначеному Договором, ДСТУ та Порядком обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі, затвердженому наказом Мінагрополітики від 11.09.2009 № 656. Позивач отримав чітко той обсяг продукції, який вирахуваний за формулами та методами, передбаченими договором, вимогами законодавства та ДСТУ. Технологічні втрати під час виробництва сировини не перевищують нормативні, закріплені в законодавчих актах, ДСТУ та договорі. Позивач самостійно не виробляє олію, тому облік технологічних втрат здійснювати не може. Відповідний облік, відповідно до Порядку №656, ведеться виконавцем робіт з переробки. Відповідно до умов договору, всі відходи виробництва є власністю виконавця робіт з переробки - ТОВ "Оптімусагро Трейд", тому мають бути відображені у внутрішній документації виконавця, і позивач не може відповідати за правильність ведення контрагентом будь-якої документації та вимагати від нього надання документів, що стосуються його внутрішньої звітності та обліку. Позивач зазначає, що по його взаємовідносинах з ПП ПАФ "Злагода" висновки відповідача є хибними, оскільки предметом перевірки є відносини щодо поставки лише пшениці загальною кількістю 226,92 т. Відповідачем не наведено жодного розрахунку зазначених ним операцій з с/г культурами в розмірі 18498,98 т, не вказано, що це за контрагенти, які культури та об`єми по кожному з контрагентів, якими доказами це підтверджується. На думку позивача, наявних угідь більш ніж достатньо для проведення господарської операції з позивачем. Щодо взаємовідносин з ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" висновки відповідача є хибними, оскільки предметом перевірки є відносини щодо поставки лише пшениці загальною кількістю 3 628,732 т. Відповідачем не зазначено об`єми поставок ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", в акті перевірки аналізуються лише деякі його постачальники. На думку позивача, зазначення в акті перевірки про те, що у контрагентів-постачальників недостатня площа угідь, необхідна для вирощування зернових культур, є хибним. Відповідач виходить за межі перевірки господарських операцій позивача з його контрагентами і ним не наведено жодного розрахунку зазначених ним операцій з с/г культурами, які були проведені ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" та/або його постачальниками, не вказано, що це за контрагенти, які культури та об`єми по кожному з контрагентів, якими доказами це підтверджується. Натомість, позивачем було зроблено дійсний розрахунок щодо достатності землі у постачальників ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" для вирощування поставлених позивачу об`ємів продукції, та документально підтверджено реальність операцій, в тому числі щодо використання придбаного товару в господарській діяльності позивача. Позивач придбав у ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" лише пшеницю загальною кількістю 3628,732 т наступного походження: ПП ПАФ "Злагода" - 2368,578 т; ФГ "Кириченко М" - 709,321 т; ТОВ "Грисар Агро" - 550,833 т. Походження зерна підтверджується листами від постачальника та сільгоспвиробників, копіями податкових накладних та витягів про їх реєстрацію в ЄРПН, складених між постачальником та с/г виробниками. Відповідно до розрахунку, зробленого на підставі офіційних статичних даних про врожайність для підприємств по Харківській області (ПП ПАФ "Злагода", ФГ "Кириченко М") та по Луганській області (ТОВ "Грисар Агро") (http://www.ukrstat.gov.ua/), для виконання господарської операції між позивачем та ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" необхідно: ПП ПАФ "Злагода" - 459,03 га (в наявності 2359,0 га, з них під посівами пшениці 1400,0 га); ФГ "Кириченко М" - 137,47 га (в наявності 4726 га, з них під посівами пшениці 2900 га); ТОВ "Грисар Агро" - 140,16 га (в наявності 3489,57 га, з них під посівами пшениці 949 га). На думку позивача, наявних у підприємств земельних ділянок більш ніж достатньо для проведення господарської операції ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" з позивачем. З отриманих листів від с/г виробників вбачається, що позивач не придбавав у ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" пшеницю, виробником якої є ФГ "Алекс", тому аргументи відповідача по даному с/г виробнику не стосуються даної справи. Щодо взаємовідносин з ПрАТ "Старосілля" висновки відповідача є хибними, оскільки предметом перевірки є відносини щодо поставки лише ріпака загальною кількістю 536,12 т. На думку позивача, твердження щодо недостатності площі угідь для вирощування 4912 т с/г культур є хибним, оскільки позивач не придбавав такий об`єм продукції у контрагента. Відповідачем не наведено жодного розрахунку зазначених ним операцій з с/г культурами в розмірі 4912 т, не вказано, що це за контрагенти, які культури та об`єми по кожному з контрагентів, якими доказами це підтверджується. Натомість, позивачем було зроблено дійсний розрахунок щодо достатності землі у ПрАТ "Старосілля" для вирощування поставлених позивачу об`ємів продукції, та документально підтверджено реальність операцій, в тому числі щодо використання придбаного товару в господарській діяльності позивача. Відповідно до розрахунку, зробленого на підставі офіційних статичних даних про врожайність для підприємств по Одеській області (http://www.ukrstat.gov.ua/), для виконання господарської операції між Позивачем та ПрАТ "Старосілля" необхідно 462,17 га, а в наявності: за даними відповідача - 547,97286 га (згідно акту перевірки); за даними контрагента - 1787,45 га та 3600,68 га (згідно звітів про посівні площі с/г культур під урожай 2020 року); 1787,45 га (згідно довідки з сільської ради); 3692,29 га (згідно довідки, виданої Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району Міністерства оборони України). На думку позивача, наявних у ПрАТ "Старосілля" земельних ділянок більш ніж достатньо для проведення господарської операції з позивачем. Реальність господарських операцій щодо перевезення підтверджується належним чином оформленими первинними документами з перевізниками, які є зареєстрованими суб`єктами господарювання, здійснюють вид діяльності "49.41 Вантажний автомобільний транспорт", є платниками єдиного податку 3 групи за ставкою 5%, тому самостійно декларують свої доходи та сплачують податки. Позивач зазначає, що твердження відповідача щодо відсутності оплати від ПрАТ "Старосілля" на користь ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3 за 3 кв. 2020 спростовується наданими платіжними дорученнями. Також позивачем було проявлено належну обачність при виборі вказаних контрагентів, в тому числі отримано копії документів, які підтверджують достатність земельних ділянок у контрагента для вирощування поставленого позивачу об`єму продукції, а видаткові накладні мають всі необхідні обов`язкові реквізити первинних документів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платниках податків ДПС 20 жовтня 2020 року №10/28-10-53-10;

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОФКО Агрі Ресорсіз Україна» (65481, Одеська область, м. Южне, вулиця Індустріальна, будинок 6, ) документально підтверджені понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (65015, м. Одеса, просп. Шевченка, 15/1, ).

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням про задоволення позовних вимог, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно аналізу ЄРПН, 20.08.2020 ПП ПАФ "Злагода" отримано від ТОВ "БОРОВА-АГРО" послуги приймання пшениці 4 класу в кількості 226,92 т на суму ПДВ 204 228,00 грн., разом з тим 20.08.2020 отримано послуги зберігання пшениці 4 класу в кількості 7,32 т/міс., тобто зберігання пшениці відбувалось впродовж 45 хвилин (1 доби - згідно висновку про результати розгляду заперечення). Вказане свідчить про оформлення документів для ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" з метою легалізації товару невстановленого походження. Зерно зберігалося на елеваторі лише 1 добу, хоча збір урожаю пшениці завершено у липні. Неможливо встановити зберігання ПП ПАФ "Злагода" зерна протягом трьох місяців. Проведеним аналізом податкової інформації встановлено, що земельна ділянка згідно відомостей про наявність земельних ділянок становить - 2359,46 га, при тому, що згідно Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, площа земельних ділянок становить 2123,6 га. Вказане свідчить про недостовірність даних про об`єкти оподаткування (20-ОПП), поданих ПП ПАФ "Злагода" до податкових органів. Згідно даних ЄРПН, ПП ПАФ "Злагода" було реалізовано зернових в кількості 18498,98 т (775,05 т кукурудзи, 3779,83 т насіння соняшнику, 12974,88 т пшениці, 969,21 т ячменю). Відповідно до розрахунку, зробленого на підставі статистичних даних про середню врожайність сільськогосподарських культур в 2020 році (https://latifundist.com/urozhaj-online-2020), для вирощування та подальшої реалізації с/г культур в розмірі 18498,98 т у с/г виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 4777,62 га, з врахуванням інших реалізованих зернових культур. У той час, як, згідно податкової інформації ПП ПАФ "Злагода" земельна ділянка складає лише 2123,6 га, тобто на 55,55 % менше ніж потребується. У висновку про результати розгляду заперечення вказано, що при перерахунку з урахуванням даних позивача, для вирощення пшениці необхідно 2514,51 га землі при наявних лише 2123,6 га, тобто у ПП ПАФ "Злагода" навіть при урожайності 5,16 т/га недостатньо ресурсів для виконання взятих на себе зобов`язань. Як на підставу для висновків про нереальність господарських операцій позивача з ПП ПАФ "Злагода", відповідач також посилається на лист ГУ ДПС у Харківській області від 10.12.2020 року №12068/7/20-40-07-06-15. В зв`язку з вищевикладеним, відповідач дійшов висновку про те, що не підтверджується (відсутнє) реальне (законне) джерело походження товарів, а відтак його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за вересень 2020 року на 204 228 грн. Відповідно до договорів поставки з ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" товар поставляється на умовах: "EXW - Франко-елеватор Постачальника" ТОВ "Східнозерноальянс" м. Сватове, а видаткові накладні щодо відвантаження товарів складені у м. Харків, що не відповідає зазначеним умовам договорів; "EXW - Франко-елеватор Постачальника" ТОВ "Куземівське" с. Куземівка, а видаткові накладні щодо відвантаження товарів складені у м. Харків, що не відповідає зазначеним умовам договорів. ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" не є с/г підприємством та не вирощує пшеницю. Відповідно до даних ЄРПН та даних ІС "Податковий блок" встановлено, що найбільшими постачальниками ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" товару з номенклатурою пшениця є наступні контрагенти: ФГ "Кириченко М" - 30,22% в придбанні; ПП ПАФ "Злагода" - 25,68%; ФГ "ЮГ" - 11,68%; ФГ "Алекс" - 10,09%. Проведеним аналізом податкової інформації по контрагентах постачальниках встановлено та враховано наступне. Фермерське господарство "Кириченко М": Директор та головний бухгалтер ОСОБА_1 являється посадовою особою 13 СГ в т.ч.: ПП ПАФ "Злагода"; ФГ "Кириченко М"; ФГ "ЮГ". ГУ ДПС у Харківській області надано інформацію про відсутність платника податків ФГ "Кириченко М" за податковою адресою. Площа земельних ділянок ФГ "Кириченко М" 4726,01 га рілля, що недостатньо для вирощування реалізованих обсягів СГ культур. Згідно даних ЄРПН, ФГ "Кириченко М" було реалізовано зернових в кількості: пшениця - 19707 т; соняшник - 9384 т; ячмінь - 1091,78 т. Відповідно до розрахунку, зробленого на підставі статистичних даних про середню врожайність сільськогосподарських культур в 2020 році (https://latifundist.com/urozhaj-online-2020), для вирощування та подальшої реалізації с/г культур в зазначених обсягах у с/г виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 8823 га, з врахуванням іншої реалізованої зернової культури, у той час, як, згідно податкової інформації ФГ "Кириченко М" складає лише 4726,01 га, тобто на 46,43 % менше ніж потребується. ПП Приватна Агрофірма "Злагода": Директор ОСОБА_1 - посадова особа 13 підприємств. Підстави (с.29-30 акту перевірки) для висновків про не підтвердження джерела походження товару ті ж самі, що були зазначені на сторінках 12-13 акту перевірки та які були описані вище по взаємовідносинах ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" з ПП ПАФ "Злагода". Фермерське господарство "Алекс": Земельна ділянка - 388,0699 га рілля. В зв`язку з вищевикладеним, відповідач дійшов висновку, що документально оформлені поставки на ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" товару не підтверджуються реальним його одержанням (придбанням) від ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", а відсутність придбання товару по ланцюгу постачання засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного активу та доводить нереальність здійснення поставки (продажу) товару на адресу ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна". Таким чином, перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за вересень 2020 року на 754 628 грн. та завищення від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 2 645 578 грн. Щодо взаємовідносин з ПрАТ "Старосілля" згідно аналізу інформації, відображеної в ТТН, було встановлено, що транспортні перевезення відбувались ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3, ТОВ "ГРЕЙН-ЕКСПОРТ". У зв`язку з відсутністю коду ЄДРПОУ ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3 - знайти зазначені підприємства не виявилося можливим, у зв`язку з чим неможливо дослідити наявність автомобілів та трудових ресурсів, які залучалися до перевезення вантажу. Згідно податкового розрахунку 1-ДФ, ПрАТ "Старосілля" за 3 кв. 2020 року не встановлено взаємовідносини з ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5 , ПП ОСОБА_3 . Проведеним аналізом ЄРПН встановлено отримання послуг від ТОВ "ГРЕЙН-ЕКСПОРТ", та при цьому не встановлено отримання транспортних послуг від ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5 , ПП ОСОБА_3 . Згідно податкової декларації за серпень 2020, у неплатників ПДВ не придбавались послуги перевезення/транспортування. Крім того, в ТТН №967476 зазначено водія ОСОБА_4 . Згідно проведеного аналізу звіту з ЄСВ за липень-серпень 2020 року встановлено відсутність на ТОВ "ГРЕЙН-ЕКСПОРТ" трудових відносин з водієм ОСОБА_4 . Також в наданих до перевірки ТТН вказано пункт навантаження без уточнення конкретної адреси, а саме назви вулиці та номеру приміщення. В ТТН вказано пункт розвантаження, що не відповідає зазначеним умовам договору. Видаткові накладні щодо відвантаження товарів складені у місце складання: с. Старосілля, що не відповідає зазначеним умовам договору. ТТН, надані до перевірки, оформлені не належним чином, а саме: в графі "прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)" відсутнє прізвище, посада; пункт навантаження - без уточнення конкретної адреси. Проведеним аналізом податкової інформації встановлено, що у ПрАТ "Старосілля" земельна ділянка згідно відомостей про наявність земельних ділянок становить - 5484,1502 га, а згідно Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно - 547,97286 га. Вказане свідчить про недостовірність даних про об`єкти оподаткування (20-ОПП), поданих ПрАТ "Старосілля" до податкових органів. Згідно даних ЄРПН, ПрАТ "Старосілля" було реалізовано зернових в 4912 т (1001,14 т пшениця, 3911,38 т ріпак). Відповідно до розрахунку, зробленого на підставі статистичних даних про середню врожайність сільськогосподарських культур в 2020 році (https://latifundist.com/urozhaj-online-2020), для вирощування та реалізації с/г культур в розмірі 4912 т зернових у с/г виробника повинні бути земельні ділянки загальною посівною площею в середньому не менше ніж 1531,3 га, з врахуванням іншої реалізованої зернової культури. У той час, як, згідно податкової інформації ПрАТ "Старосілля" складає лише 547,97286 га, тобто на 64,5 % менше ніж потребується. Таким чином, перевіркою встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПКУ, а саме: проведення операцій з реалізації зернових культур на адресу позивача при відсутності легального (законного) джерела їх походження, що призвело до завищення суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок платника у банку за вересень 2020 року на 1228984 грн, а отже спірні податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до вимог законодавства, а судом першої інстанції не надано належної оцінки даним обставинам.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечує проти апеляційної скарги, з підстав зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що співробітниками Офісом великих платників податків ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за вересень 2020 року (№ від 20.10.2020) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків

За результатом перевірки контролюючим органом складено акт від 18.12.2020 №722/28-10-04-01-01/35919521 (надалі - Акт перевірки).

В акті перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення: п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, в результаті чого занижено податкові зобов`язання в сумі 152943 грн, завищено податковий кредит у сумі 4833418 грн, завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 2 340783 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 2645578 грн, яка підлягає зменшенню.

Не погодившись з висновками акту перевірки, ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" надало до Офісу великих платників податків ДПС заперечення на акт перевірки.

За результатом розгляду заперечень контролюючим органом листом від 16.01.2021 №5/10/31-00-04-01-03-10, повідомив позивача про залишення висновків акту без змін.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.01.2021 року:

- № 5, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, за вересень 2020 р. (декларація від 20.10.2020 р. №) у розмірі 2 340 783 грн та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 585 195,75 грн;

- № 5, яким позивачу за вересень 2020 р. (декларація від 20.10.2020 р. №) зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 645 578 грн.

Позивач, вважаючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено відповідачем з порушенням норм права, звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати законність державної реєстрації, видачі свідоцтва платника ПДВ, сплату до бюджету податків та ведення бухгалтерського та податкового обліку по ланцюгу контрагента. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що надані позивачем первинні документи в своїй сукупності підтверджують фактичний рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця та зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача. Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що за наслідками господарських операцій по придбанню товарів та подальшою його реалізацією позивач отримав прибуток, а отже рух активів позивача за операціями з контрагентами спричинив реальні зміни майнового стану позивача, що також свідчить на користь висновків щодо реальності спірних операцій.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом частини першої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, які містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пункти 5 - 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, визначають, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Отже, об`єктом справляння податку на прибуток є фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності підприємства, за правилами бухгалтерського обліку та відкоригований на різниці, передбачені ПК України. Обов`язковою умовою виникнення у платника права на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За правилами підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, формування фінансових показників, які враховуються при визначені оподатковуваного прибутку підприємства, а також податкового кредиту для цілей визначення суми податкових зобов`язань з ПДВ повинно здійснюватися тільки щодо фактичного здійснення господарських операцій, підтверджених належним чином оформленими первинними документами та іншими обліковими документами, складання яких для оформлення операцій певного виду передбачено правовими нормами. При цьому презумується, що такі документи є достовірними, а зафіксована в них інформація розкриває справжній зміст господарської операції, свідчить про її економічну вигоду (виправданість, ризик). Якщо певна господарська операція не відбулася або її зміст інший, ніж той, стосовно якого складені документи, підстави для відтворення фінансових показників операції в податковому обліку відсутні (в разі якщо документи складені про людське око) або ж операція відтворюється відповідно до її дійсного змісту, що відповідає принципу превалювання сутності над формою, згідно з яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ, а також формування ним відповідного від`ємного значення, належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Слід враховувати, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та визначення оподатковуваного прибутку, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Водночас, кожна з наведених вище обставин не може бути самостійним та беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував висновок контролюючого органу щодо непідтвердження здійснення господарських взаємовідносин позивачем з наступними контрагентами:

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Оптімусагро Трейд"

Згідно з висновками акта перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог п. 198.5 ст.198, п.201.1 ст.200 Податкового кодексу України, оскільки сировину (соняшник) втрачено, тому така сировина не може бути використана у подальших (дохідних) операціях підприємства, пов`язаних з господарською діяльністю, що потребує складання та зареєстрації в ЄРПН податкової накладної на сировинні втрати під час переробки насіння соняшника за договорами на переробку давальницької сировини з ТОВ "Оптімусагро Трейд".

З матеріалів справи вбачається, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Оптімусагро Трейд" підтверджується первинними документами, а саме, договором №2608/20 від 26.08.2020, з додатками; актами приймання - передачі №43 від 12.09.20, №54 від 15.09.20, №47 від 13.09.20, №58 від 16.09.20, №62 від 17.09.20, №66 від 18.09.20, №70 від 19.09.20, №74 від 20.09.20, №78 від 21.09.20, №82 від 22.09.20, №86 від 23.09.20, №90 від 24.09.20, №94 від 25.09.20, №98 від 26.09.20, №102 від 27.09.20; Акти надання послуг (робіт) №304 від 16.09.20, №307 від 17.09.20, №311 від 20.09.20, №316 від 21.09.20, №323 від 24.09.20, №328 від 27.09.20, №333 від 30.09.20; Рахунки на оплату №618 від 16.09.20, №621 від 17.09.20, №622 від 20.09.20, №625 від 21.09.20, №628 від 24.09.20, №630 від 27.09.20, №633 від 30.09.20; Розрахунки визначення виходу готової продукції від 16.09.20, 17.09.20, 20.09.20, 21.09.20, 24.09.20, 27.09.20, 30.09.20 (т. 1 а.с. 187-249).

Тобто, відповідач не ставить під сумнів реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Оптімусагро Трейд".

Спір щодо виявлених податковою перевіркою порушень стосується виключно питання, чи вважається частина сировини (різниця між наданою до переробки давальницькою сировиною і виходом готової продукції) такою, яка була використана у господарській діяльності позивача, і, відповідно, чи поширюються на операції з нею положення пп. "г" п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Згідно з матеріалами справи та поясненнями позивача в процесі виробництва олії соняшникової відбувається виготовлення основної та супутньої продукції (олія, шрот, лушпиння), а також виникають різні види витрат (природній убуток, сировинні втрати, невраховані втрати олії, фуз, тощо), що передбачено чинним законодавством та умовами договору №2608/20 від 26.08.2020.

Організація та ведення первинного обліку олійно-жировими підприємствами, їх структурними підрозділами, іншими виробництвами незалежно від форм власності і господарювання, що здійснюють переробку олійної і жирової сировини та виробляють олію, маргаринову продукцію, майонез та соуси з використанням олій, миловарну продукцію та інші види олійно-жирової продукції визначається Порядком обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 11.09.2009р. № 656.

Пунктом 1.48 Порядку № 656 визначено, що один раз на рік у встановлені для підприємства строки (як правило, після завершення сезону переробки олійної сировини) проводиться річна вагова інвентаризація жирової сировини на складах і в цехах із зачищенням усіх товарних баків і визначенням результатів за всім обігом олії та інших жирів за період від попереднього зачищення.

Баковий відстій (фуз - осад, що утворюється при відстоюванні олії в ємностях і складається переважно з часток мезги, шроту (жмиху), фосфатидів і олії), що утворився в баках, зважується, кожне відваження заноситься до книги відважувань. Фуз є зворотним відходом. За аналізами лабораторії визначається вміст жиру у фузі. На основі акта зачищення проводиться списання у наведеному порядку:

Згідно з п.2.11 Порядку №656 у процесі зберігання і підробітку олійного насіння відбувається зміна його якості (тобто зниження вологості і сміттєвих домішок), що спричиняє зміну маси олійного насіння. Убуток маси олійного насіння (за рахунок зниження вологості і сміттєвих домішок) відноситься до технічних (виробничих) втрат і обґрунтовується досягнутим при зберіганні і підробітку поліпшенням його якості. Порядок розрахунку зміни фізичної маси олійного насіння у процесі зберігання і підробітку наведено у цьому пункті та пункті 2.14 цього розділу. Якість олійного насіння, що передається у виробництво, визначає лабораторія підприємства, за даними якої робиться відповідний запис у книзі кількісно-якісного обліку за формою №12 на паперових носіях або в електронному вигляді. Убуток олійного насіння за рахунок природного убутку при зберіганні розраховується за діючими нормами. Порядок розрахунку природного убутку олійного насіння наведено у пункті 2.13 цього розділу.

Згідно з п.2.7 Порядку №656 списання вологи і сміття внаслідок підробітку олійного насіння і сушіння проводиться відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, і фіксується у книзі кількісно-якісного обліку за формою №12 один раз на місяць на підставі звіту за формою №14 або розрахунку убутку ваги олійного насіння внаслідок зміни вмісту в ньому вологи і сміття (форма №10а) (додаток 11 до цього Порядку).

Відповідно до п.2.24 Порядку №656 невраховані втрати олії визначаються як різниця між вмістом олії в насінні, виходом олії і втратами у шроті (макусі) і лушпинні.

Згідно з п.2.25 Порядку №656 терміни "загальні втрати", "втрати олії в шроті (макусі) лушпинні" буквально не відповідають цим поняттям. Втрати олії в шроті (макусі), втрати олії в лушпинні є тією частиною олії, яка не витягується (а не втрачається) з насіння. До втрат як таких належать невраховані втрати. "Сировинні втрати" показують зміну ваги насіння за рахунок зменшення вмісту сміття і вологи в процесі виробництва. Наведені терміни міцно ввійшли в практику олійно-жирової галузі, і тому, незважаючи на їх умовність, вони зберігаються і в цьому Порядку.

Згідно з п. 12.8 Порядку № 656 облік давальницької сировини в складах і у виробництві здійснюється в тому самому порядку, що і облік купованої (власної) сировини. Витрати давальницької сировини на виробництво визначаються з урахуванням природного убутку, втрат, відходів, передбачених технічними умовами і іншими нормативними документами, а також з урахуванням утворення фузів.

Норми природного убутку також визначені Порядком розрахунку норм природних втрат зерна та продуктів його переробки при зберіганні на зернових складах та зернопереробних підприємствах, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 12.06.2019 р. № 316.

Відповідно до п.12.11 Порядку №656 при надходженні олійного насіння приймання насіння і розрахунок готової продукції ведуться за заліковою масою. Залікова маса олійного насіння - це фізична маса олійного насіння, зменшена на розрахункову величину маси відхилень від базисних норм вмісту вологи та сміттєвої домішки в олійному насінні, що зазначені у нормативному документі (ДСТУ) на відповідне олійне насіння.

Також сировинні втрати передбачені умовами договору №2608/20 від 26.08.2020р.

Відповідно до п.1.7 договору відходи виробництва (сміття насіння соняшнику) є власністю Виконавця, а тому утилізація відходів Замовником не відбувається. Убуток маси олійного насіння (за рахунок зниження вологості і сміттєвих домішок) відноситься до технічних (виробничих) втрат.

Відповідно до п.2.4, пп.2.4.1 договору якість сировини повинна відповідати якісним показникам: вологість - не менше 5,0%, не більше 11,0%; сміттєва домішка - не більше 7,0%.

Базисні кондиції якісних показників Сировини для розрахунку залікової ваги: вологість - 7%; сміттєва домішка - 1%. Базисні показники для насіння соняшнику наведені також в ДСТУ 4694:2006 "Соняшник. Олійна сировина. Технічні умови".

Пунктом 2.7 договору передбачено, що Виконавець в разі постачання Замовником Сировини, яка не відповідає якісним показникам за сміттєвою домішкою та вологістю, вказаною в п.2.4.1 договору, за рахунок Замовника проводить доробку Сировини до вказаних показників. Вартість доробки включена до вартості переробки Сировини.

Отже, з огляду на вказані положення законодавства та договору вага фузу визначається один раз на рік під час проведення річної вагової інвентаризації, проте цей показник також впливає на зменшення кількості виробленої продукції.

Якщо сировина потребує доробки, то будуть гарантовані втрати ваги: за рахунок доведення показників вологості до базисних показників - до 4% (різниця між максимально допустимими показниками вологості і базисними показниками вологості); за рахунок доведення показників сміттєвої домішки до базисних показників - до 6% (різниця між максимально допустимими показниками сміттєвої домішки і базисними показниками сміттєвої домішки).

Судом першої інстанції також досліджено та враховано детальні розрахунки втрат по кожній поставці, наведені позивачем, зокрема, і на стор. 3 - 20 заперечень на акт перевірки (т. 1 а.с. 135-152).

З наведених в позовній заяві таблиць (т. 1 а.с. 9-12) вбачається, що технологічні втрати під час виробництва сировини не перевищують нормативні, закріплені в Порядку №656, ДСТУ та договорі.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок відповідача про те, що нормативно-правовими актами регламентовано лише норми втрат при зберіганні, що складають 0,155% від маси зберігання, а норми природних втрат від зміни вологості, сміттєвості, неприродності відходів законодавчо не встановлені, - спростовується чинним законодавством та матеріалами справи.

Щодо твердження відповідача про те, що на запит від 09.12.2020 №3 підприємством не надано виробничий звіт та документи, передбачені Порядком №656), суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, Порядок №656 встановлює організацію та ведення первинного обліку саме олійно-жировими підприємствами, іншими виробництвами, що здійснюють переробку олійної і жирової сировини та виробляють олію, маргаринову продукцію, майонез та соуси з використанням олій, миловарну продукцію та інші види олійно-жирової продукції.

Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що позивач не здійснює переробку олійної сировини та не виробляє олію, а замовив такі послуги у ТОВ "Оптімусагро Трейд", який і веде облік технологічних втрат як виконавець робіт з переробки.

Позивач не може відповідати за правильність ведення контрагентом будь-якої документації та вимагати від нього надання документів, що стосуються його внутрішньої звітності та обліку.

Всі передбачені договором первинні документи були надані позивачем під час перевірки та містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 187-249), зокрема, у відповідь на отримані запити в порядку ст. 85 Податкового кодексу України.

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до ТОВ "Оптімусагро Трейд" з метою отримання вказаної інформації в межах повноважень, передбачених пп. 20.1.3 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість висновку відповідача щодо втрати сировини (соняшнику), оскільки вся сировина була перероблена в олію, лузгу та шрот, в процесі чого на кожному етапі переробки неодноразово дороблювалася під стандарти ДСТУ, очищалася, випаровувалася та загалом зазнала значних фізичних змін.

Також, судом першої інстанції правомірно враховано, що згідно облікової політики підприємства, для обліку вартості запасів ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" використовується метод середньозваженої вартості.

Відповідно до п. 18 П(С)БО 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 р. №246, оцінка за середньозваженою собівартістю проводиться щодо кожної одиниці запасів діленням сумарної вартості залишку таких запасів на початок звітного місяця і вартості одержаних у звітному місяці запасів на сумарну кількість запасів на початок звітного місяця і одержаних у звітному місяці запасів.

Як вбачається з акта перевірки, відповідачем зроблено розрахунок суми донарахування на порушення П(С)БО 9 "Запаси" та без врахування облікової політики позивача, оскільки вартість сировини визначено за середньою ціною згідно даних ЄРПН, а не за методом середньозваженої вартості.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача про порушення ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна" п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.200 Податкового кодексу по взаємовідносинах з ТОВ "Оптімусагро Трейд", і, як наслідок, заниження податкових зобов`язань з ПДВ та завищення суми задекларованого податкового кредиту на суму 152 942 грн. є протиправними, тоді як на позивача поширюються положення пп. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення в цій частині підлягають скасуванню.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП ПАФ "Злагода", ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" та ПрАТ "Старосілля"

Як вбачається з акту перевірки, що позивачем порушено вимоги п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме - про протиправне включення податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування за наслідками господарських операцій з ПП ПАФ "Злагода", ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" та ПрАТ "Старосілля", ґрунтується на висновку про нереальність цих операцій, що, в свою чергу, ґрунтується на аналізі податкової інформації про вказаних контрагентів та їх постачальників.

Так, згідно п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

В акті перевірки контролюючий орган зазначає, що позивач мав взаємовідносини з контрагентами ПП ПАФ "Злагода", ТОВ "Аграрний Дім "Фаворит", ФГ "КИРИЧЕНКО М", ФГ "Алекс" та ПрАТ "СТАРОСІЛЛЯ", у яких відсутні необхідні трудові ресурси, транспортні засоби та інше майно, яке економічно необхідне для здійснення такої діяльності, а також, що у зв`язку з відсутністю первинних документів та легального походження товару здійснені господарські операції не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами.

Проте, з акта перевірки, вбачається, що жодних взаємовідносин з ФГ "КИРИЧЕНКО М" та ФГ "Алекс" позивач не мав.

Щодо господарських операцій з ПП ПАФ "Злагода", ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" та ПрАТ "Старосілля", то на підтвердження їх реальності позивачем були надані до перевірки та до суду першої інстанції первинні документи, зокрема:

По контрагенту ПП ПАФ "Злагода": договір поставки № 42283 від 20.08.2020 (т. 2 а.с. 1-3); податкова накладна №22 від 20.08.2020, витяг з ЄРПН (т. 5 а.с. 118-120); видаткова накладна №2008-01 від 20.08.2020 (т. 2 а.с. 4); довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей (т. 2, а.с. 5); виписка з рахунку (т. 2, а.с. 8); платіжні доручення №10756 від 21.08.2020 та №11618 від 03.09.2020 (т. 2, а.с. 9-10); оборотно-сальдові відомості (проводки за дебетом рахунку 281 "Товари на складі" 644 "Податковий кредит", кредитом рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками") (т. 5 а.с. 121-123); в тому числі, на підтвердження зберігання: договір складського зберігання №9 від 23.06.2020, з додатками та додатковими угодами (Позивача із зерновим складом ТОВ "БОРОВА-АГРО") (т. 5 а.с. 124-145); акти надання послуг зі зберігання №147 від 31.07.2020, №236 від 31.08.2020, №211 від 26.08.2020, №234 від 31.08.2020, №235 від 31.08.2020 та рахунки на оплату №151 від 31.07.2020, №240 від 31.08.2020, №215 від 26.08.2020, №238 від 31.08.2020, №239 від 31.08.2020 (т. 5 а.с. 146-155); розрахунки витрат по запасам (т. 5 а.с. 156-160); складська квитанція №590 від 20.08.2020 (т. 2 а.с. 6); картка аналізу зерна (форма 47) №120 від 20.08.2020 (т. 2 а.с. 7).

По контрагенту ТОВ "Аграрний дім "Фаворит": Договори поставки №41633 від 17.07.2020 (т. 2 а.с. 124-126), №41691 від 20.07.2020 (т. 2 а.с. 145-147), №41977 від 30.07.2020 (т. 2 а.с. 161-163), №41978 від 30.07.2020 (т. 2 а.с. 175-177), №42044 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 186-188), №42045 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 207-210), №42256 від 17.08.2020 (т. 3 а.с. 4-7), №42418 від 04.09.2020 (т. 3 а.с. 34-36), №42487 від 09.09.2020 (т. 3 а.с. 44-46), №42488 від 09.09.2020 (т. 3 а.с. 55-58); Податкові накладні №12 від 07.08.2020, №11 від 06.08.2020, №13 від 07.08.2020, №13 від 11.09.2020, №14 від 10.08.2020, №2 від 03.08.2020, №1 від 03.08.2020, №4 від 04.08.2020, №5 від 04.08.2020, №9 від 07.09.2020, №17 від 15.09.2020, №24 від 21.08.2020, №24 від 22.07.2020, №26 від 23.07.2020, №25 від 22.07.2020, №26 від 25.08.2020, №15 від 10.08.2020, №18 від 12.08.2020, №18 від 21.07.2020, №18 від 15.09.2020, №22 від 19.08.2020, №19 від 21.07.2020, витяг з ЄРПН (т. 5 а.с. 161-184); Видаткові накладні №210702 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 127), №220702 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 132), №230701 від 23.07.2020 (т. 2 а.с. 137), №210703 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 148), №220701 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 153), №30802 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 164), №30801 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 178), №40802 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 189), №70802 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 194), №100802 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 199), №40801 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 211), №60801 від 06.08.2020 (т. 2 а.с. 217), №100801 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 223), №70801 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 228), №120801 від 12.08.2020 (т. 2 а.с. 234), №190801 від 19.08.2020 (т. 3 а.с. 8), №210801 від 21.08.2020 (т. 3 а.с. 13), №250802 від 25.08.2020 (т. 3 а.с. 18), №70903 від 07.09.2020 (т. 3 а.с. 37), №150903 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 47), №110901 від 11.09.2020 (т. 3 а.с. 59), №150902 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 64); Довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей (т. 3 а.с. 74-82); Рахунки на оплату №210702 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 128), №220702 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 133), №230701 від 23.07.2020 (т. 2 а.с. 138), №210703 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 149), №220701 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 154), №30802 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 165), №30801 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 179), №40802 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 190), №70802 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 195), №100802 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 200), №40801 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 212), №60801 від 06.08.2020 (т. 2 а.с. 218), №100801 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 224), №70801 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 229), №120801 від 12.08.2020 (т. 2 а.с. 235), №190801 від 19.08.2020 (т. 3, а.с. 9), №210801 від 21.08.2020 (т. 3 а.с. 14), №250802 від 25.08.2020 (т. 3 а.с. 19), №70903 від 07.09.2020 (т. 3 а.с. 38), №150903 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 48), №110901 від 11.09.2020 (т. 3 а.с. 60), №150902 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 65); Виписка з рахунку (т. 3 а.с. 83-84); Платіжні доручення (т. 3 а.с. 85-128); Оборотно-сальдові відомості (проводки за дебетом рахунку 281 "Товари на складі" 644 "Податковий кредит", кредитом рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками") (т. 5 а.с. 185-187).

В тому числі, на підтвердження зберігання: Договір складського зберігання №10 від 24.06.2020, з додатком та додатковою угодою (Позивача із зерновим складом ТОВ "Куземівське"), Договір складського зберігання №19/е від 24.06.2020, зі специфікацією та додатковою угодою (Позивача із зерновим складом ТОВ "Східнозерноальянс") (т. 5 а.с. 188-203, 215-224); Акти здачі-приймання робіт зі зберігання №132 від 31.08.2020 (т. 5 а.с. 206), №85 від 31.07.2020 (т. 5 а.с. 204), №162 від 30.09.2020 (т. 5 а.с. 208); Акти надання послуг зі зберігання №85 від 31.07.2020 (т. 5 а.с. 225), №158 від 30.09.2020 (т. 5 а.с. 235), №130 від 31.08.2020 (т. 5 а.с. 230); Рахунки на оплату №157 від 31.08.2020 (т. 5 а.с. 207), №106 від 31.07.2020 (т. 5 а.с. 205), №199 від 30.09.2020 (т. 5 а.с. 209); №87 від 31.07.2020 (т. 5 а.с. 226), №177 від 30.09.2020 (т. 5 а.с. 238), №142 від 31.08.2020 (т. 5 а.с. 231); Розрахунки плати за зберігання (т. 5 а.с. 227-229, 232-234, 236-237); Розрахунки витрат по запасам (т. 5 а.с. 239-249); Складські квитанції №1568 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 129), №1597 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 134), №1629 від 23.07.2020 (т. 2 а.с. 139), №1567 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 150), №1598 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 155), №1858 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 166), №1857 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 180), №1874 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 191), №1926 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 196), №1948 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 201), №1875 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 213), №1911 від 06.08.2020 (т. 2 а.с. 219), №1947 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 225), №1927 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 230), №1967 від 12.08.2020 (т. 2 а.с. 236), №2005 від 19.08.2020 (т. 3 а.с. 10), №2022 від 21.08.2020 (т. 3 а.с. 15), №2039 від 25.08.2020 (т. 3 а.с. 20), №1024 від 07.09.2020 (т. 3 а.с. 39), №2144 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 49), №2134 від 11.09.2020 (т. 3 а.с. 61), №2143 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 66; Картки аналізу зерна (форма 47) №23 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 130), №25 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 135), №32 від 23.07.2020 (т. 2 а.с. 140), №24 від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 151), №26 від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 156), №48 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 167), №47 від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 181), №54 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 192), №73 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 197), №82 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 202), №55 від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 214), №70 від 06.08.2020 (т. 2 а.с. 220), №81 від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 226), №72 від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 231), №85 від 12.08.2020 (т. 2 а.с. 237), №97 від 19.08.2020 (т. 3 а.с. 11), №102 від 21.08.2020 (т. 3 а.с. 16), №103 від 25.08.2020 (т. 3 а.с. 21), №99 від 07.09.2020 (т. 3 а.с. 39), №131 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 50), №130 від 11.09.2020 (т. 3 а.с. 62), №133 від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 67).

По контрагенту ПрАТ "Старосілля": договір поставки №41911 від 28.07.2020, додаткова угода №1 до договору (т. 4 а.с. 13-17); податкові накладні №18 від 01.08.2020, №19 від 02.08.2020, витяг з ЄРПН (т. 5 а.с. 250-254); видаткові накладні №19 від 01.08.2020, №20 від 02.08.2020 (т. 4 а.с. 18-19); довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей (т. 4 а.с. 22); рахунки на оплату №18 від 01.08.2020, №19 від 02.08.2020 (т. 4 а.с. 20-21); виписка з рахунку (т. 4 а.с. 23); платіжні доручення №8798 від 04.08.2020, №8799 від 04.08.2020, №11423 від 02.09.2020, №11428 від 02.09.2020 (т. 4 а.с. 24-27); оборотно-сальдові відомості (проводки за дебетом рахунку 281 "Товари на складі" 644 "Податковий кредит", кредитом рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками") (т. 5 а.с. 255-257); в тому числі, на підтвердження перевезення: договір №7 від 23.07.2020 з ОСОБА_5 (т. 4 а.с. 78-79); договір №01-1607/20П від 16.07.2020 з ТОВ "ГРЕЇН-ЕКСПОРТ", додаток №1, додаток №2 (Заявка №2 від 28.07.2020) (т. 4 а.с. 80-87); договір від 16.07.2020 з ОСОБА_6 (т. 4 а.с. 88-90); акти про здачу виконаних робіт з ФОП ОСОБА_3 (т. 5 а.с. 47-51); товарно-транспортні накладні №967476, №967477, №967478, №967479, №967480, №967482, №967483, №967485, №967487, №967488, №967489, №967490, №967516, №967517, №967519, №967520, №967521, №967522, №967523, №967524 від 31.07.2020 (т. 4 а.с. 28-67); платіжне доручення по ФОП ОСОБА_5 №15 від 29.07.2020 (т. 4 а.с. 91); платіжне доручення по ФОП ОСОБА_6 №24 від 04.11.2020 (т. 4 а.с. 92); платіжні доручення по ФОП ОСОБА_3 №137 від 05.08.2020, №147 від 10.08.2020, №60 від 03.09.2020, №64 від 03.09.2020, №66 від 07.09.2020 (т. 4 а.с. 93-97); платіжні доручення по ТОВ "ГРЕЇН-ЕКСПОРТ" №103 від 22.07.2020, №154 від 10.08.2020 (т. 4 а.с. 98-99).

Також, судом досліджувались видаткові накладні з ПП ПАФ "Злагода" (т. 2 а.с. 4), з ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" (т. 2 а.с. 127, 132, 137, 148, 153, 164, 178, 189, 194, 199, 211, 217, 223, 228, 234; т. 3 а.с. 8, 13, 18, 37, 47, 59, 64), з ПрАТ "Старосілля" (т. 4 а.с. 18-19) та встановлено, що вони мають всі необхідні обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до абзацу 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, зазначення в видаткових накладних місця складання, яке не зазначено в договорі, не є підставою для невизнання господарської операції.

Також судом враховано, що місце складання документу та місце поставки/відвантаження товару - це зовсім різні поняття, а в видаткових накладних зазначається саме місце складання.

Факт поставки товару ПП ПАФ "Злагода" позивачу згідно умов договору, а саме - на умовах "EXW - Франко-елеватор Постачальника" ТОВ "БОРОВА-АГРО" 63801, Харківська обл., смт. Борова, Привокзальна, буд.8, підтверджується складською квитанцією №590 від 20.08.2020 (т. 2 а.с. 6).

Факт поставки товару ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" позивачу згідно умов договору, а саме - на умовах "EXW - Франко-елеватор Постачальника" ТОВ "Східнозерноальянс" м. Сватове, підтверджується складськими квитанціями №1568 від 21.07.2020, №1597 від 22.07.2020, №1629 від 23.07.2020 та іншими (т. 2 а.с. 129, 139).

Факт поставки товару на умовах "EXW - Франко-елеватор Постачальника" ТОВ "Куземівське" с. Куземівка, підтверджується складською квитанцією №1024 від 07.09.2020 (т. 3 а.с. 39).

Факт поставки товару ПрАТ "СТАРОСІЛЛЯ" позивачу згідно умов договору, а саме - на умовах DAP (Доставлено до місця призначення …) - Інкотермс 2020 - ТОВ "Спільне Підприємство Рисоіл Термінал" іменоване в подальшому "Отримувач", або "Термінал", 68000, Україна, м. Чорноморськ, вул. Центральна, 20-А, підтверджується товарно-транспортними накладними (т. 4 а.с. 28-67), які заповнені згідно вимог п.5.1 договору, а саме вказано пункт розвантаження: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28, експедитор ТОВ "НОВІК ПОРТ СЕРВІС"; вантажоодержувач ТОВ "СП Рісоіл Термінал", експортер ТОВ "КОФКО Агрі Ресорсіз Україна", квота "Cofco Resources S.A.".

Враховуючи вищевикладене, висновок податкового органу про те, що видаткові накладні не відповідають умовам договорів, не знаходить свого підтвердження та спростовується матеріалами справи.

Щодо реальність господарських операцій щодо перевезення придбаного товару підтверджується належним чином оформленими первинними документами з перевізниками (т. 4 а.с. 78-99).

З матеріалів справи вбачається, що коди ЄДРПОУ та підтверджуючі документи щодо перевізників разом з додатковими поясненнями (т. 1 а.с. 176-181) було надіслано відповідачу 13.01.2021 поштою. Згідно пояснень позивача, зазначені документи також було надано та озвучено відповідачу 14.01.2021 під час розгляду заперечення на акт перевірки. Дані обставини відповідачем не заперечувались та належними доказами не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно відхилено доводи відповідача, що у зв`язку з відсутністю коду ЄДРПОУ ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3 - знайти зазначені підприємства не виявилося можливим, у зв`язку з чим неможливо дослідити наявність автомобілів та трудових ресурсів, які залучалися до перевезення вантажу.

Крім того, перевізники ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3, ТОВ "ГРЕЙН-ЕКСПОРТ" є зареєстрованими суб`єктами господарювання, які сплачують податки, здійснюють вид діяльності "49.41 Вантажний автомобільний транспорт", що в сукупності з наданими документами підтверджує факт здійснення транспортних перевезень.

Перевізники ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3 є ФОПами та платниками єдиного податку 3 групи за ставкою 5%, а отже оподаткування їх доходів здійснюється за правилами Глави 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" Розділу XIV "Спеціальні податкові режими" Податкового кодексу України: ФОП самостійно декларують свої доходи та сплачують податки, з цих доходів не повинен утримуватися податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, а отже, такі доходи не повинні відображатися ПрАТ "Старосілля" в Формі № 1ДФ (відповідно до п.1.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма № 1ДФ), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4). Твердження відповідача щодо відсутності оплати від ПрАТ "Старосілля" на користь ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3 за 3 кв. 2020 спростовується платіжними дорученнями (т. 4 а.с. 91-99).

Враховуючи вищевикладене, висновок податкового органу про те, що не встановлено отримання транспортних послуг від ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_3, спростовується матеріалами справи.

Висновок відповідача, про те, що ТТН (пункт розвантаження: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28, експедитор ТОВ "НОВІК ПОРТ СЕРВІС") не відповідає зазначеним умовам договору, спростовується самим договором (т. 4 а.с. 13-17), згідно п.5.1 якого Постачальник зобов`язаний заповнити ТТН: пункт розвантаження - Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28, експедитор ТОВ "НОВІК ПОРТ СЕРВІС".

Оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що недоліки в товарно-транспортних накладних, описані в акті перевірки, не можуть слугувати доказом відсутності поставки від ПрАТ "Старосілля" в даній адміністративній справі.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.05.2021 року по справі № 826/24840/15 та від 20.01.2021 року по справі №640/16152/19, платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для висновку про недотримання позивачем вимог щодо належної обачності при виборі контрагента відсутні.

На підтвердження проявлення належної обачності при виборі контрагентів, товарності операцій по ланцюгу постачання та наявності у контрагентів землі, зерна, можливостей та засобів на виконання умов договору поставки позивачем надано наступні документи:

По контрагенту ПП ПАФ "Злагода": роздруківки з сайтів щодо перевірки контрагента в реєстрі платників ПДВ та на сайті YouControl (т. 2 а.с. 20-32); звіт про посівні площі сільськогосподарських культур та квитанція про його прийняття (т. 2 а.с. 33-36); звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду, та квитанція про його прийняття (т. 2 а.с. 37-48); відомості про наявність земельних ділянок (т. 2 а.с. 49-50); витяг з ЄДР (т. 2 а.с. 51-66); довідка з Держгеокадастру щодо користування земельною ділянкою (т. 2 а.с. 67); податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи та Квитанція про її прийняття (т. 2 а.с. 68-71); фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва та Квитанція про його прийняття (т. 2 а.с. 72-74); наказ про призначення директора (т. 2 а.с. 75); копія паспорту та картки платника податків ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 76-78); копія паспорту та картки платника податків ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 79-81); витяг з реєстру платників податку на додану вартість (т. 2 а.с. 82); протокол загальних зборів засновників (т. 2 а.с. 83-86); довідка з ДФС про те, що підприємство є платником єдиного податку четвертої групи (т. 2 а.с. 87); довідка з банку про реквізити для здійснення переказів на рахунки (т. 2, а.с. 88); довідки з виконавчого комітету сільської ради про використання ПП ПАФ "Злагода" земельних ділянок на умовах оренди (т. 2 а.с. 89-91); статут, рішення власника, наказ про призначення директора (т. 2 а.с. 92-119); заявки на реєстрацію контрагента, з детальною інформацією щодо підприємства, в тому числі підтвердження наявності земельних ділянок (т. 2 а.с. 120-122); лист про відсутність боргових зобов`язань, предметом яких є забезпечення товарів в обороті (т. 2 а.с. 123).

По контрагенту ТОВ "Аграрний дім "Фаворит": роздруківки з сайтів щодо перевірки контрагента на сайті Міністерства юстиції, в реєстрі платників ПДВ та на сайті YouControl (т. 3 а.с. 180-200); витяг з ЄДР (т. 3 а.с. 201-210); відомості з ЄДРПОУ (т. 3 а.с. 211); податкова декларація з податку на додану вартість та квитанція про її прийняття (т. 3 а.с. 212-214); податкова декларація з податку на прибуток та квитанція про її прийняття (т. 3 а.с. 215-218); фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва з відміткою про прийняття та квитанція про його прийняття (т. 3 а.с. 219-230); наказ про призначення директора (т. 3 а.с. 231); копія паспорту ОСОБА_9 (т. 3 а.с. 232-235); витяг з реєстру платників податку на додану вартість (т. 3 а.с. 236); протокол загальних зборів засновників (т. 3 а.с. 237-238); довідка з ДФС про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів (т. 3 а.с. 239-240); довідки з банку про відкриті рахунки (т. 3 а.с. 241-242); статут (т. 3 а.с. 243-251; т. 4 а.с. 1-4); нотаріальна заява щодо наявності відповідних ресурсів та реальності господарських операцій (т. 4 а.с. 5-6); заявки на реєстрацію контрагента, з детальною інформацією щодо підприємства (т. 4 а.с. 7-9); гарантійний лист про дотримання норм законодавства, сплату податків та подачу звітності (т. 4 а.с. 10); інструкції з зазначенням платіжних реквізитів (т. 4 а.с. 11); довідка щодо кількості працівників (т. 4 а.с. 12); листи-підтвердження від постачальника №1 (вих.№21/07-1) від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 131), №2 (вих.№22/07-2) від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 136), №3 (вих.№23/07-5) від 23.07.2020 (т. 2 а.с. 141), №1 (вих.№21/07-2) від 21.07.2020 (т. 2 а.с. 152), №2 (вих.№22/07-1) від 22.07.2020 (т. 2 а.с. 157), №1 (вих.№03/08-5) від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 168), №1 (вих.№03/08-4) від 03.08.2020 (т. 2 а.с. 182), №1 (вих.№04/08-4) від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 193), №1 (вих.№07/08-3) від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 198), №1 (вих.№10/08-5) від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 203), №1 (вих.№04/08-3) від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 215), №2 (вих.№04/08-5) від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 216), №1 (вих.№06/08-2) від 06.08.2020 (т. 2 а.с. 221), №2 (вих.№06/08-3) від 06.08.2020 (т. 2 а.с. 222), №1 (вих.№10/08-4) від 10.08.2020 (т. 2 а.с. 227), №1 (вих.№07/08-4) від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 232), №2 (вих.№07/08-5) від 07.08.2020 (т. 2 а.с. 233), №1 (вих.№12/08-2) від 12.08.2020 (т. 2 а.с. 238), №1 (вих.№19/08-2) від 19.08.2020 (т. 3 а.с. 12), №1 (вих.№21/08-2) від 21.08.2020 (т. 3 а.с. 17), №1 (вих.№25/08-3) від 25.08.2020 (т. 3 а.с. 22), №2 (вих.№25/08-4) від 25.08.2020 (т. 3 а.с. 23), №1 (вих.№07/09-1) від 07.09.2020 (т. 3 а.с. 40), №2 (вих.№15/09-1) від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 51), №1 (вих.№11/09-1) від 11.09.2020 (т. 3 а.с. 63), №1 (вих.№15/09-1) від 15.09.2020 (т. 3 а.с. 68); документи щодо постачання товару від сільгоспвиробника до постачальника: лист-підтвердження №1 від 06.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №5 від 06.07.2020, витяг з ЄРПН №17555 (т. 2 а.с. 142-144); лист-підтвердження №2 від 06.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №24 від 06.07.2020, витяг з ЄРПН №17556 (т. 2 а.с. 158-160); лист-підтвердження №4 від 17.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №36 від 17.07.2020, витяг з ЄРПН №17765 (т. 2 а.с. 169-171); лист-підтвердження №5 від 16.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №35 від 16.07.2020, витяг з ЄРПН №17765 (т. 2 а.с. 172-174); лист-підтвердження №3 від 17.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №37 від 17.07.2020, витяг з ЄРПН №17706 (т. 2 а.с. 183-185); лист-підтвердження №3 від 17.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №37 від 17.07.2020, витяг з ЄРПН №17706 (т. 2 а.с. 204-206); лист-підтвердження №1 від 03.08.2020 від ТОВ "Грисар-Агро", податкова накладна №1 від 03.08.2020 та квитанція про її реєстрацію, податкова накладна №2 від 05.08.2020 та квитанція про її реєстрацію, податкова накладна №3 від 06.08.2020 та квитанція про її реєстрацію; лист-підтвердження №2 від 06.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №24 від 06.07.2020, витяг з ЄРПН №17556; лист-підтвердження №4 від 17.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №36 від 17.07.2020, витяг з ЄРПН №17765; лист-підтвердження №1 від 01.08.2020 від ФГ "Кириченко М", податкова накладна №1 від 01.08.2020 та квитанція про її реєстрацію (т. 2 а.с. 239-251; т. 3 а.с. 1-3); лист-підтвердження №1 від 17.08.2020 від ТОВ "Грисар-Агро", податкова накладна №4 від 18.08.2020 та квитанція про її реєстрацію, податкова накладна №5 від 20.08.2020 та квитанція про її реєстрацію, податкова накладна №6 від 21.08.2020 та квитанція про її реєстрацію; лист-підтвердження №1 від 01.08.2020 від ФГ "Кириченко М", податкова накладна №1 від 01.08.2020 та квитанція про її реєстрацію (т. 3 а.с. 24-33); лист-підтвердження №1 від 01.08.2020 від ФГ "Кириченко М", податкова накладна №1 від 01.08.2020 та квитанція про її реєстрацію (т. 3 а.с. 41-43); лист-підтвердження №1 від 01.08.2020 від ФГ "Кириченко М", податкова накладна №1 від 01.08.2020 та квитанція про її реєстрацію (т. 3 а.с. 52-54); лист-підтвердження №3 від 17.07.2020 від ПП ПАФ "Злагода", податкова накладна №37 від 17.07.2020, витяг з ЄРПН №17706, податкова накладна №38 від 18.07.2020, витяг з ЄРПН №17706 (т. 3 а.с. 69-73).

По контрагенту ПрАТ "Старосілля": роздруківки з сайтів щодо перевірки контрагента на сайті Міністерства юстиції та в реєстрі платників ПДВ (т. 4 а.с. 100-109); звіт про посівні площі сільськогосподарських культур та квитанція про його прийняття (т. 4 а.с. 110-117); звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (т. 4 а.с. 118-150); витяг з ЄДР (т. 4 а.с. 151-157); податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи (т. 4 а.с. 158-160); копія паспорту та картки платника податків ОСОБА_10 (т. 4 а.с. 161-162); витяг з реєстру платників податку на додану вартість (т. 4 а.с. 163); протокол засідання Наглядової ради (т. 4 а.с. 164); довідка з ДФС про те, що підприємство є платником єдиного податку четвертої групи (т. 4 а.с. 165-166); довідка з банку про відкриті рахунки (т. 4 а.с. 167-168); довідка з сільської ради про наявність у ПрАТ "Старосілля" сільськогосподарських угідь (т. 4 а.с. 169); довідка, видана Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району Міністерства оборони України, про площу земель у користуванні ПрАТ "Старосілля" (т. 4 а.с. 170); статут (т. 4 а.с. 171-192); гарантійний лист, що товариство є платником спрощеної системи оподаткування четвертої групи (т. 4 а.с. 193); заявки на реєстрацію контрагента, з детальною інформацією щодо підприємства, в тому числі підтвердження наявності земельних ділянок (т. 4 а.с. 194); лист-підтвердження реквізитів підприємства (т. 4 а.с. 195).

Колегія суддів відхиляє твердження відповідача щодо отримання ПП ПАФ "Злагода" від ТОВ "БОРОВА-АГРО" 14.08.2020 послуг приймання та зберігання пшениці впродовж 120 хвилин, оскільки такі доводи взагалі відсутні як в акті перевірки, так і у висновку про результати розгляду заперечення. Тож зазначені обставини не відносяться до даної справи та не були підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Також спростовується аргументація відповідача щодо отримання ПП ПАФ "Злагода" від ТОВ "БОРОВА-АГРО" 20.08.2020 послуг приймання та зберігання пшениці впродовж 45 хвилин, наведена в абзаці 9 стор.6 відзиву (т. 4 а.с. 209-217), оскільки на стор.4 висновку про результати розгляду заперечення (т. 1 а.с. 182-186) податковим органом зазначено, що зберігання відбувалося впродовж 1 доби.

Щодо висновку відповідача про неможливість встановити зберігання ПП ПАФ "Злагода" зерна протягом трьох місяців так з пояснень контролюючого органу не вбачається, про які 3 місяці йде мова, адже ПП ПАФ "Злагода" отримано від ТОВ "БОРОВА-АГРО" послуги приймання та зберігання пшениці 20.08.2020, а інформацію про дату/час збирання врожаю відповідачем не надано. Таким чином, відповідачем не доведено, що зерно було зібрано за три місяці до отримання послуг приймання та зберігання. Позивачем же на підтвердження зберігання зерна надано наступні первинні документи: договір складського зберігання №9 від 23.06.2020, з додатками та додатковими угодами (Позивача із зерновим складом ТОВ "БОРОВА-АГРО") (т. 5 а.с. 124-145); акти надання послуг зі зберігання №147 від 31.07.2020, №236 від 31.08.2020, №211 від 26.08.2020, №234 від 31.08.2020, №235 від 31.08.2020 та рахунки на оплату №151 від 31.07.2020, №240 від 31.08.2020, №215 від 26.08.2020, №238 від 31.08.2020, №239 від 31.08.2020 (т. 5 а.с. 146-155); розрахунки витрат по запасам (т. 5 а.с. 156-160); складська квитанція №590 від 20.08.2020 (т. 2 а.с. 6); картка аналізу зерна (форма 47) №120 від 20.08.2020 (т. 2 а.с. 7).

Також судом першої інстанції враховано, що згідно податкової інформації ПП ПАФ "Злагода" в січні-серпні 2020 року формує податковий кредит за рахунок придбання добрив, дизельного палива, тощо. Зазначена інформація у сукупності з дослідженими документами вказують на те, що ПП ПАФ "Злагода" здійснювало господарську діяльність з вирощування зернових культур.

Згідно інформації, що міститься в АІС "Податковий Блок" по контрагенту ПрАТ "Старосілля": вид діяльності 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, товариство зернові не придбає, тобто позиціонує себе виробником реалізованої продукції, в січні-серпні 2020 року формує податковий кредит за рахунок придбання добрив, дизельного палива, послуг перевезення, послуг по збору врожаю 2020 року пшениці, ріпаку, ячменю, послуги по обмолоту пшениці, ріпаку, послуги сервісного обслуговування сільськогосподарської техніки, постачальницько-збутові витрати по наданню послуги. Зазначена інформація у сукупності з дослідженими документами вказують на те, що ПрАТ "Старосілля" здійснювало господарську діяльність з вирощування зернових культур.

Щодо висновку податкового органу про неможливість здійснення господарських операцій між позивачем та ПП ПАФ "Злагода", ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", ПрАТ "Старосілля" у зв`язку з недостатньою площею угідь у контрагентів для вирощування с/г культур, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом перевірки є відносини між позивачем та ПП ПАФ "Злагода" щодо поставки виключно пшениці загальною кількістю 226,92 т; між позивачем та ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" - пшениці загальною кількістю 3 628,732 т.; між позивачем та ПрАТ "Старосілля" - ріпака загальною кількістю 536,12 т.

Таким чином, твердження відповідача щодо недостатності площі угідь у ПП ПАФ "Злагода" для вирощування 18 498,98 т с/г культур (загальна кількість поставок різних культур різним контрагентам), у ПрАТ "Старосілля" - 4912 т с/г культур (загальна кількість поставок різних культур різним контрагентам) є необґрунтованими, оскільки позивач не придбавав такий об`єм продукції у контрагентів.

Щодо ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", то відповідачем не зазначено об`єми поставок контрагента, для яких, на думку контролюючого органу, недостатньо земельних угідь у його контрагентів-постачальників.

Проте, відповідачем досліджується загальний об`єм поставок саме контрагентів-постачальників ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", зокрема: у ФГ "Кириченко М" 4726,01 га, а необхідно 8823 га - для вирощування 19707 т пшениці, 9384 т соняшника, 1091,78 т ячменю; у ПП ПАФ "Злагода" 2123,6 га, а необхідно 4777,62 га (2514,51 га, згідно висновку про результати розгляду заперечення (т. 1 а.с. 185)) - для вирощування 18498,98 т зернових (775,05 т кукурудзи, 3779,83 т насіння соняшнику, 12974,88 т пшениці, 969,21 т ячменю); у ФГ "Алекс" 388,0699 га земельних ділянок.

Крім того, в акті перевірки аналізуються лише деякі постачальники ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", зокрема ФГ "Алекс", яке не було у ланцюгу постачання товару, придбаного позивачем, та не аналізується ТОВ "Грисар Агро", яке було в такому ланцюгу.

Зазначене свідчить про те, що відповідач виходить за межі перевірки господарських операцій позивача з його контрагентами.

Також, відповідачем не наведено жодного розрахунку зазначених ним операцій з с/г культурами в розмірі 18 498,98 т (для ПП ПАФ "Злагода" ), 4912 т (для ПрАТ "Старосілля") та операцій з с/г культурами, які були проведені ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" та/або його постачальниками, не вказано, що це за контрагенти, які культури та об`єми по кожному з контрагентів, якими доказами це підтверджується.

Між тим, належними доказами наявності таких відносин могли б бути акти перевірок контрагентів ПП ПАФ "Злагода", ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", ПрАТ "Старосілля", проведених на підставі первинних документів.

Проте, відповідач в акті перевірки позивача не зазначив інформації по контрагентам ПП ПАФ "Злагода", ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", ПрАТ "Старосілля" з даними, підтвердженими як мінімум деклараціями.

Таким чином, наведений відповідачем об`єм поставок 18 498,98 т (для ПП ПАФ "Злагода" ), 4912 т (для ПрАТ "Старосілля") та поставок, які були проведені ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" та/або його постачальниками, не підтверджений жодними доказами.

Згідно з матеріалами справи позивачем було зроблено дійсний розрахунок щодо достатності землі у ПП ПАФ "Злагода", ПрАТ "Старосілля" та постачальників ТОВ "Аграрний дім "Фаворит", для вирощування поставлених позивачу об`ємів продукції, та документально підтверджено реальність операцій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач придбав у ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" виключно пшеницю загальною кількістю 3 628,732 т наступного походження: ПП ПАФ "Злагода" - 2 368,578 т; ФГ "Кириченко М" - 709,321 т; ТОВ "Грисар Агро" - 550,833 т. Походження зерна підтверджується листами від постачальника та сільгоспвиробників, копіями податкових накладних та витягів про їх реєстрацію в ЄРПН, складених між постачальником та с/г виробниками (т. 2 а.с. 131, 136, 141-144, 152, 157-160, 168-174, 182-185, 193, 198, 203-206, 215-216, 221-222, 227, 232-233, 238-251; т. 3 а.с. 1-3, 12, 17, 22-33,40-43, 51-54, 63, 68-73).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відхилено розрахунки необхідної кількості ріллі, зроблені відповідачем на підставі статистичних даних з сайту https://latifundist.com/urozhaj-online-2020, оскільки даний сайт не є сайтом органу статистики чи будь-якої іншої державної організації. Сайт функціонує з комерційною метою, отримує дохід за рахунок розміщення реклами на сайті. Жодних даних про те, хто є власником сайту, не зазначено.

Відповідно до розрахунку, зробленого позивачем на підставі офіційних статичних даних про врожайність для підприємств по Харківській області (http://www.ukrstat.gov.ua/), для виконання господарської операції між позивачем та ПП ПАФ "Злагода" необхідно 43,98 га, а в наявності 2123,6 га земельних ділянок. Таким чином, наявних угідь більш ніж достатньо для проведення господарської операції з позивачем.

Відповідно до розрахунку, зробленого позивачем на підставі офіційних статичних даних про врожайність для підприємств по Харківській області (ПП ПАФ "Злагода", ФГ "Кириченко М") та по Луганській області (ТОВ "Грисар Агро") (http://www.ukrstat.gov.ua/), для виконання господарської операції між позивачем та ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" необхідно: ПП ПАФ "Злагода" - 459,03 га (в наявності 2359,0 га, з них під посівами пшениці 1400,0 га); ФГ "Кириченко М" - 137,47 га (в наявності 4726 га, з них під посівами пшениці 2900 га); ТОВ "Грисар Агро" - 140,16 га (в наявності 3489,57 га, з них під посівами пшениці 949 га). Таким чином, наявних у контрагентів ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" земельних ділянок більш ніж достатньо для проведення господарської операції ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" з позивачем. З отриманих листів від с/г виробників вбачається, що позивач не придбавав у ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" пшеницю, виробником якої є ФГ "Алекс", тому аргументи відповідача по даному с/г виробнику не стосуються даної адміністративної справи і не беруться судом до уваги.

Відповідно до розрахунку, зробленого позивачем на підставі офіційних статичних даних про врожайність для підприємств по Одеській області (http://www.ukrstat.gov.ua/), для виконання господарської операції між позивачем та ПрАТ "Старосілля" необхідно 462,17 га, а в наявності: за даними відповідача - 547,97286 га (згідно акту перевірки); за даними контрагента - 1787,45 га та 3600,68 га (згідно звітів про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року) (т. 4 а.с. 110-117); 1787,45 га (згідно довідки з сільської ради) (т. 4 а.с. 169); 3692,29 га (згідно довідки, виданої Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району Міністерства оборони України) (т. 4 а.с. 170). Отже, наявних у ПрАТ "Старосілля" земельних ділянок більш ніж достатньо для проведення господарської операції з позивачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє посилання контролюючого органу, що контрагенти не могли здійснювати поставки позивачу товару, в зв`язку з відсутністю джерела походження такого товару, - оскільки такі посилання документально не підтверджені та спростовуються матеріалами справи.

Щодо наданих відповідачем копій листів Головного управління ДПС у Харківській області то у відповідності до вимог законодавства листи не є доказом недостатності земельних ділянок у контрагентів позивача та/або доказом протиправної поведінки як позивача так і контрагентів та злагодженості дій між ними.

Колегія суддів звертає увагу, що триманий позивачем товар був в подальшому реалізованим, що підтверджується подальшої реалізації на експорт придбаного товару позивачем надано наступні документи: по контрагенту ПП ПАФ "Злагода": Договір №52741/610918 від 08.10.2020 (т. 2 а.с. 11-16); Вантажно-митна декларація UA508220/2020/108015 від 23.10.2020 (т. 2 а.с. 17-18); Реєстр експортних контрактів та митних декларацій щодо експорту продукції постачальника ПП ПАФ "Злагода" (т. 2 а.с. 19); по контрагенту ТОВ "Аграрний дім "Фаворит": Договори №52683/608082 від 31.07.2020, №52692/608443 від 10.08.2020, №52703/608703 від 14.08.2020, №52725/609811 від 09.09.2020, №52738/610727 від 01.10.2020, №52741/610918 від 08.10.2020 (т. 3 а.с. 129-166); Вантажно-митні декларації UA508220/2020/106285 від 25.08.2020, UA508220/2020/106788 від 15.09.2020, UA508220/2020/106792 від 15.09.2020, UA508220/2020/107162 від 24.09.2020, UA508220/2020/107486 від 06.10.2020, UA508220/2020/108015 від 23.10.2020 (т. 3 а.с. 167-178); Реєстр експортних контрактів та митних декларацій щодо експорту продукції постачальника ТОВ "Аграрний дім "Фаворит" (т. 3 а.с. 179); по контрагенту ПрАТ "Старосілля": Договір №52659/605879 від 19.06.2020 (т. 4 а.с. 68-74); Вантажно-митна декларація UA500090/2020/007245 від 22.09.2020 (т. 4 а.с. 75-76); Реєстр експортних контрактів та митних декларацій щодо експорту продукції постачальника ПрАТ "Старосілля"

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи наявна первинна документація, яка підтверджує отримання позивачем товару (послуг) від контрагентів та використання їх в своїй господарській діяльності.

Отже, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Тому, можливі порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача, як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем та його контрагентами розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Таким чином, висновки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства під час взаємовідносин із контрагентом відповідач дійшов ґрунтуючись виключно на припущеннях, без проведення аналізу первинних документів, складених за наслідками таких взаємовідносин, хоча мав можливість вжити заходів для дослідження таких документів.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентом, з дотриманням положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року по справі № 814/2553/15, від 16 жовтня 2020 року по справі № 815/2066/16, від 13 жовтня 2020 року по справі № 0340/1408/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Щодо посилань відповідача про відсутність реального характеру вчинення господарських операцій по ланцюгу постачання від контрагента позивача до останнього, колегія суддів звертає увагу на практику Верховного Суд викладених у постановах неодноразово зазначав, що податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічної звірки, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону (постанови від 08.12.2021 року по справі № 810/3514/17, від 05.08.2021 року по справі № 813/5824/15, від 16.09.2020 року по справі № 520/4150/19, від 13.07.2022 року по справі № 420/2173/19).

У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховний Суд в постановах від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15 та, зокрема, від 14.12.2021 у справі № 280/3376/19 виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії підприємства та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується рух активів (товару) по ланцюгу від постачальників до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю Позивача.

Щодо окремих недоліків в первинних документах, зокрема, в видаткових накладних та ТТН, на які посилається відповідач в акті перевірки, суд зазначає наступне.

Згідно позиції Верховного Суду, висвітленої, зокрема, в постанові від 09.06.2021 по справі № 802/1973/18-а, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки (недоліки) у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися). Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 03.06.2021 по справі №826/7542/17 та від 09.06.2021 по справі № 560/3868/19, зазначав, що формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 09.06.2021 року по справі №560/3868/19, чинне законодавство не визначає обов`язок суб`єктів господарювання зберігання та транспортування товару саме з місця складення видаткових накладних.

Відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування податкових зобов`язань позивача.

В постанові Верховного Суду від 06.07.2021 року по справі № 816/149/16 зазначається, що формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних). Колегія суддів Верховного Суду також наголошує, що судами під час дослідження факту здійснення господарської операції мають оцінюватись відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

В постанові від 16.04.2021 по справі № 810/1379/16 Верховний Суд зазначає, що в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 № К/9901/873/18.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 по справі № 816/1607/17, від 23.06.2021 по справі № 520/11131/19, від 09.06.2021 по справі № 802/1973/18-а, від 12.04.2021 по справі № 1.380.2019.005743 та інших.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог законодавства.

В даному випадку колегія суддів звертає увагу, що відповідач як суб`єкт владних повноважень приймаючи оскаржуваний акт індивідуальної дії діяв без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призвело до безпідставного застосування до товариства фінансових санкцій у вигляді штрафу.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт посилається виключно на норми права. При цьому не констатує конкретно, що порушено судом першої інстанції під час прийняття рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву (змісту акту перевірки) на позовну заяву, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан

Повний текст постанови складено 05 вересня 2022 року.