Справа № 640/17517/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ № 640/17517/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у місті Києві, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.07.2019 №;

- визнати протиправною бездіяльність ДПС у місті Києві щодо не подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновку про повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у розрахунку із врахуванням податкової знижки за частиною витрат ОСОБА_1 у 2017 році на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, на підставі поданої 27.12.2018 декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у розрахунку із врахуванням податкової знижки за частиною витрат ОСОБА_1 у 2017 році на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, на підставі поданої 27.12.2018 декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік.

В обґрунтування позовної заяви зазначено з урахуванням, що у податковій декларації про майновий стан і доходи поданої за 2017 рік позивачем заявлено до нарахування податкову знижку за наслідками звітного (податкового) 2017 року за частиною витрат ОСОБА_1 у 2017 році на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту у розмірі 26 481,08 грн.

За результатом розгляду вказаної декларації, контролюючим органом перераховано на рахунок позивача лише 19 127,51 грн, відмовлено у наданні податкової знижки у розмірі 7 353,57 грн.

Крім того, у відношення не акцептованої суми податкової знижки, відповідачем констатовано порушення вимог підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14, підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 та пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), у зв`язку із чим прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.07.2019 № про збільшення грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 7 353,57 грн.

Позивач наголошує, що вона у 2017 році понесла витрати на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, у тому числі, у розмірі 26 481,08 грн, на умовах кредитного договору від 14.05.2013 №32. Причин неврахування таких витрат у повному обсязі у складі податкової знижки відповідач не надав.

Також позивач зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №826/5489/18 підтверджено, що витрати позивача на умовах кредитного договору від 14.05.2013 №32 спрямовані на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 відкрито провадження у справі, і призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов у якому вказав на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зауважив, що в ході камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан та доходи ОСОБА_1 за 2017 році встановлено завищення суми витрат дозволених до включення до податкової знижки, оскільки відповідно до наданих платіжних документів фактична сума сплачених відсотків за користування іпотечним житловим кредитом становить 106 263,99 грн.

З урахуванням наведеного, констатовано порушення вимог підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14, підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 та пункту 175.1 статті 175 ПК України, у зв`язку із чим обґрунтовано та правомірно:

- встановлено, що сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету за наслідками звітного 2017 року становить 19 127,51 грн;

- прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.07.2019 № про збільшення грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 7 353,57 грн.

Представником позивача подано відповідь на відзив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 дану справу прийнято до провадження суддею Чудак О.М., призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

12.10.2015 між ОСОБА_1 , як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «УМК», як продавцем укладено попередній договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, згідно умов якого сторони зобов`язались в майбутньому, в строк до 29.10.2015 року укласти договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, розташовану на 18 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,55 кв.м, житловою площею 24,70 кв.м., на умовах, встановлених даним договором.

20.10.2015 договором про внесення змін до попереднього договору сторони змінили пункт1 договору, виклавши його у новій редакції: «сторони зобов`язуються в майбутньому, в строк до 12.11.2015 укласти договір купівлі-продажу майнових прав на розташовану на 16 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,55 кв.м., житловою площею 24,70 кв.м., на умовах, встановлених даним Договором».

27.10.2015 між ОСОБА_1 , як позичальником та Державною спеціалізованою фінансовою Установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», як позикодавцем відповідно до Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів на будівництво (реконструкцію) і придбання житла молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам, які згідно із законодавством визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, за рахунок власних коштів (коштів статутного капіталу) Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», затвердженого рішенням правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 14.05.2013, протокол № 32, укладено кредитний договір № 9 (щодо надання кредиту на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла за рахунок власних коштів).

За умовами пункту 1.1. кредитного договору (в редакції додаткового договору до Кредитного договору від 03.11.2015), кредит у розмірі 1 012 066,00 грн, надається позичальнику на будівництво житла - однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з попереднім договором купівлі-продажу майнових прав.

03.11.2015 на виконання умов попереднього договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «УМК» та позивачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковтун О.Д.

За змістом пункту 1.1 договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно позивач набув у власність майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , черга будівництва.

При цьому, згідно абзацу 2 пункту 8.1. договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно джерелом придбання майнових прав на квартиру є кошти отримані позивачем на умовах кредитного договору.

01.11.2017 у зв`язку із завершенням будівництва та реєстрацією прав власності на предмет іпотеки, між позивачем та Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, за яким договір іпотеки викладено в новій редакції, а його предмет замінено на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

27.12.2018 метою отримання податкової знижки, позивач подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік у якій задекларувала суму податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку із використанням права на податкову знижку у розмірі 26 481,08 грн (рядки 17, 19,). Також суму 26 481,08 грн зазначено у рядку 22.2 декларації «Сума податку, що підлягає поверненню з бюджету за результатом звітного (податкового) року». У рядку 15 вказаної декларації позивач вказала суму заробітної плати у розмірі 338 097,75 грн, а у рядках 14 та 16 суму витрат, дозволених до включення до податкової знижки - 147 117,13 грн.

Як пояснив відповідач в ході камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан та доходи ОСОБА_1 за 2017 році встановлено завищення суми витрат дозволених до включення до податкової знижки, оскільки відповідно до наданих платіжних документів фактична сума сплачених відсотків за користування іпотечним житловим кредитом становить 106 263,99 грн.

З урахуванням наведеного, констатовано порушення вимог підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14, підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 та пункту 175.1 статті 175 ПК України, у зв`язку із чим:

- встановлено, що сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету за наслідками звітного 2017 року становить 19 127,51 грн;

- прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.07.2019 № про збільшення грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 7 353,57 грн.

12.06.2019 на рахунок ОСОБА_1 зараховано 19 127,51 грн

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, адже не вчинив заходів для повернення їй з бюджету 7 353,57 грн та протиправно нарахував вказану суму як грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення від 15.07.2019 №, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Підпункт 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 166.1 статті 166 ПК України платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Згідно підпунктів 166.2.1, 166.2.2 пункту 166.2 статті 166 ПК України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання);

Оригінали зазначених у підпункті 166.2.1 цього пункту документів не надсилаються контролюючому органу, але підлягають зберіганню платником податку протягом строку давності, встановленого цим Кодексом.

Пункт 166.3 статті 166 ПК України визначає перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки, та передбачає, що платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати:

166.3.1. частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу;

166.3.8. суми витрат платника податку на сплату видатків на будівництво (придбання) доступного житла, визначеного законом, у тому числі на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, наданого на такі цілі, та процентів за ним.

Відповідно до пункту 175.1 статті 175 ПК України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.

Тобто, підпунктами 166.3.1 та 166.3.8 пункту 166.3 статті 166 ПК України визначено різні види витрат, дозволених до включення до податкової знижки.

Умовою отримання податкової знижки в порядку під пункту 166.3.8 пункту 166.3 статті 166 ПК України є фактичне понесення платником витрат на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, наданого на такі цілі, та процентів за ним. Будь-яких інших умов щодо виникнення у платника права на податкову знижку, у тому числі дотримання вимог пункту 175.1 статті 175 ПК України, не передбачено.

За приписами статті 4 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» державна підтримка будівництва доступного житла полягає у сплаті державою 30 відсотків вартості будівництва (придбання) доступного житла та/або наданні пільгового іпотечного житлового кредиту.

Пільговий іпотечний житловий кредит - фінансовий кредит, що надається громадянинові для будівництва або придбання доступного житла уповноваженим банком, рефінансування якого здійснює Державна іпотечна установа або Національний банк України, чи фінансовою установою - виконавцем державної цільової програми будівництва (придбання) доступного житла.

Умови здешевлення вартості будівництва доступного житла також створюються шляхом зменшення податкового навантаження на громадян через поширення механізму податкового кредиту на видатки, понесені ними для будівництва (придбання) доступного житла.

Згідно пункту 5 Паспорту Державної цільової соціально-економічної програми будівництва (придбання) доступного житла на 2010-2017 року, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 №1249 «Про затвердження Державної цільової соціально-економічної прогарами будівництва (придбання) доступного житла на 2010-2017 роки», Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» є одним із виконавців цієї програми.

З наявних у матерів справи копії платіжних доручень встановлено, що у 2017 році позивач сплатили 40 853,74 грн в рахунок погашення кредиту за договором від 27.10.2015 №9 щодо надання кредиту на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла за рахунок власних коштів, який укладений між ОСОБА_1 , як позичальником та Державною спеціалізованою фінансовою Установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», як позикодавцем відповідно до Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів на будівництво (реконструкцію) і придбання житла молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам, які згідно із законодавством визнані такими, що потребують поліпшення житлових умов, за рахунок власних коштів (коштів статутного капіталу) Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», затвердженого рішенням правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 14.05.2013, протокол №32.

Тобто, на умовах вказаного договору від 27.10.2015 №9 ОСОБА_1 пільговий іпотечний житловий кредит.

Факт отримання ОСОБА_1 саме пільгового іпотечного житлового кредиту згідно договору від 27.10.2015 №9 підтверджено також що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №826/5489/18 підтверджено.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у податковій декларації про майновий стан і доходи поданої за 2017 рік позивачем заявлено до нарахування податкову знижку за наслідками звітного (податкового) 2017 року за частиною витрат ОСОБА_1 у 2017 році на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту у розмірі 26 481,08 грн.

Водночас, констатуючи у тому числі порушення позивачем вимог пункту 175.1 статті 175 ПК України, контролюючий орган помилково вважає, що позивач задекларувала податкову знижку у розмірі 26 481,08 грн на підставі підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 ПК України.

Крім того, відповідач не надав належних пояснень та обґрунтувань того чому контролюючим органом визнано право позивача на податкову знижку лише у сумі 19 127,51 грн, та підстав відмови у наданні податкової знижки у розмірі 7 353,57 грн.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що встановлено завищення суми витрат дозволених до включення до податкової знижки, оскільки відповідно до наданих платіжних документів фактична сума сплачених відсотків за користування іпотечним житловим кредитом становить 106 263,99 грн, жодним чином не підтверджені.

Згідно з частиною восьмою статті 179 ПК України сума що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на податкову знижку за результатами річного декларування у 2017 році, у тому числі, й на спірну суму 7 353,57 грн.

Отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність, адже не вчинив заходів для повернення позивачу з бюджету 7 353,57 грн та протиправно нарахував вказану суму як грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення від 15.07.2019 №.

Для належного захисту прав позивача в межах спірних правовідносин необхідно визнати протиправними вказані бездіяльність та рішення, а також зобов`язати відповідача вчинити дії для повернення позивачу податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 7 353,57 грн.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що позивачем надано належні докази й обґрунтування порушення її прав відповідачем у межах спірних правовідносин, а відповідачем не доведено протилежного, суд вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 1 536,8 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.07.2019 №.

Визнати протиправною бездіяльність ДПС у місті Києві щодо не подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновку про повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 7 353,57 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 7 353,57 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 536,8 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження відокремленого підрозділу юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Суддя О.М. Чудак