Справа № 420/6994/22
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6994/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.05.2022 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01.04.2019 року всієї суми нарахованої пенсії по інвалідності з урахуванням змiни розміру надбавок, доплат, підвищень і індексації;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату з 01.04.2019 року і здійснювати виплату в подальшому ОСОБА_1 всiєї суми нарахованої пенсії по інвалідності в її максимально нарахованому розмiрi з надбавками, доплатами, підвищеннями, у тому числі у разі зміни їх складових, i індексацією та з урахуванням зміни встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у розмірі фактичних нарахувань, без будь-яких обмежень розміру виплати пенсії, у тому числі і максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 рiзниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.04.2019 року по день проведення доплати.

Ухвалою суду від 23.05.2022 року залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

01.06.2022 року (вх.№18049/22) до суду надійшов уточнений позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області:

- щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 19.03.2022 року без врахування зміни встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при обчисленні підвищення інвалідам війни 2 групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), та

- щодо виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності не у повному обсязі з 01.04.2022 року.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року і здійснювати в подальшому перерахунок та виплату ОСОБА_1 всієї суми пенсії по інвалідності, в її максимально нарахованому розмірі, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), включаючи зміну встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при обчислені підвищення інвалідам війни 2 групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») і індексації без обмеження пенсії максимальним розміром, та будь-яких обмежень розміру виплати пенсії;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.04.2019 року по день проведення доплати.

Так, у позові вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання судового рішення по справі №420/1532/21 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року та на виконання судового рішення по справі №420/13618/21 проведено перерахунок пенсії з 24.05.2021 року. Позивач вказує, що під час перерахунку його пенсія була обмежена максимальним розміром, а саме десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Також, на думку позивача, відповідач протиправно здійснив перерахунок його пенсії без врахування зміни встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при обчисленні підвищення інвалідам війни 2 групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»)

Ухвалою суду від 10.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

Вказаною ухвалою судом вирішено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

28.06.2022 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підставі.

Відповідач вказує, що перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 року по справі №420/1532/21, яке набрало законної сили зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО114051 від 01.12.2020 року, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, станом на 05.03.2019 року, з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням вже виплачених.

На виконання даного рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача при якому розмір пенсії було обмежено максимальним розміром.

Не погодившись з обмеженням максимальним розміром пенсії по інвалідності, позивач звернувся до суду з позовною заявою по справі № 420/13618/21

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року по справі №420/13618/18 позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 24.05.2021 року виплачуваної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсії з 24.05.2021 року, без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 24.05.2021 року по день проведення доплати.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року змінено, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.04.2019 року перерахованої ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року залишено без змін.

Як вказано позивачем, Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі № 420/13618/21, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного суду від 21.12.2021 Позивачу проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 01.04.2019. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2022 становить 20235,88 грн.

Судом встановлено, що 19.02.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року.

З даного перерахунку вбачається, що підсумок пенсії позивача склав 20127,08 грн.

При даному перерахунку пенсії, відповідачем, в тому числі здійснено підвищення пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та його розмір склав 598,80 грн.

Також судом встановлено, що 19.03.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії позивача з 24.05.2021 року.

З даного перерахунку вбачається, що підсумок пенсії позивача склав 20235,88 грн.

При даному перерахунку пенсії, відповідачем, в тому числі здійснено підвищення пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та його розмір склав 707,60 грн.

19.03.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2022 року.

З даного перерахунку вбачається, що підсумок пенсії позивача склав 22975,69 грн.

При даному перерахунку пенсії, відповідачем, в тому числі здійснено підвищення пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та його розмір склав 773,60 грн.

В той же час, остаточний розмір пенсії позивача визначено у розмірі 20235,88 грн.

Тобто, з наданих до суду доказів, судом встановлено, що з 01.04.2022 року обчислення та виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась з урахуванням максимального її розміру.

При цьому оскільки раніше позивачем вже обмеження пенсії максимальним розміром оскаржено, при визначенні розміру враховано підсумок пенсії, що перерахована на виконання такого рішення суду.

Вважаючи дії протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 19.03.2022 року без врахування зміни встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при обчисленні підвищення інвалідам війни 2 групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), та щодо виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності не у повному обсязі з 01.04.2022 року, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (з урахуванням уточнень).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин другої та третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрала чинності з 01.01.2017) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (з урахуванням змін, внесених Законами від 24.12.2015 №911-VIII, від 06.12.2016 №1774-VIII /надалі Закон №3668-VI/ визначено, що максимальний розмір пенсії (...) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Закон №3668-VІ набрав чинності з 01.10.2011, як те передбачено пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Законом №3668-VI частину п`яту статті 43 Закону №2262-ХІІ викладено у такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Законом України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину п`яту статті 43 Закону №2262-ХІІ доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Спір у цій справі, в тому числі стосується правомірності обмеження пенсії за вислугу років позивачу з 01.04.2022 року максимальним розміром (з урахуванням раніше встановленого розміру пенсії згідно рішенням суду).

Згідно з частинами першою та другою статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром у спірних відносинах передбачено частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ та статтею 2 Закону №3668-VI.

Водночас Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

У пункті 2 резолютивної частини згаданого рішення Конституційного Суду України визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Системний аналіз норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дає підстави для висновку, що з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, а саме 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною та не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18.

Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої 43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18.

З огляду на викладене, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Щодо наявності у статті 2 Закону №3668-VI положень стосовно можливості обмеження пенсії максимальним розміром на рівні 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 №7-рп/2004).

Обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

При цьому, суд враховує, що положення статті 2 Закону №3668-VІ є аналогічними за змістом положенням частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, суд зазначає, що пенсійний орган визначаючи з 01.04.2022 року позивачу розмір пенсії за вислугу років із обмеженням її максимальним розміром (з урахуванням раніше встановленого розміру пенсії згідно з рішенням суду) діяв протиправно.

Щодо вимог позивача в частині виплати підвищення, суд зазначає.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Як вже встановлено судом, позивачу як особі з інвалідністю внаслідок війни виплачується підвищення до пенсій у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Наданими до суду доказами підтверджено, що при перерахунку пенсії позивача 19.02.2022 року та 19.03.2022 року було здійснено перерахунок розміру підвищення пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи, а саме:

- при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року відповідачем, в тому числі здійснено підвищення пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та його розмір склав 598,80 грн;

- при перерахунку пенсії позивача з 24.05.2021 року відповідачем, в тому числі здійснено підвищення пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та його розмір склав 707,60 грн;

- при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2022 року відповідачем, в тому числі здійснено підвищення пенсії позивача як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та його розмір склав 773,60 грн.

В той же час до суду не надано доказів здійснення збільшення вказаного виду підвищення пенсії у зв`язку із зміною розмітку прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 1 липня 2019 року, з 1 грудня 2019 року, з 1 січня 2020 року, з 1 липня 2020 року, з 1 грудня 2020 року, з 1 січня 2021 року, з 1 липня 2021 року, з 1 грудня 2021 року, з 1 січня 2022 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вчинені ним при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 19.02.2022 року та 19.02.2022 року щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності без врахування зміни встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при обчисленні підвищення інвалідам війни 2 групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), та щодо виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності не у повному обсязі з 01.04.2022 року є протиправними.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення 19.02.2022 року та 19.03.2022 року перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 без врахування зміни встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при обчисленні підвищення інвалідам війни II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»);

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності не у повному обсязі з 01.04.2022 року;

- зобов`язання Головног управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок ОСОБА_1 підвищення пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у зв`язку із зміною розмітку прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 1 липня 2019 року, з 1 грудня 2019 року, з 1 січня 2020 року, з 1 липня 2020 року, з 1 грудня 2020 року, з 1 січня 2021 року, з 1 липня 2021 року, з 1 грудня 2021 року, з 1 січня 2022 року та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром пенсії з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), індексації.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.04.2019 року по день проведення доплати, суд зазначає.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок підвищення та отримання пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Відповідно питання щодо виплати різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії є похідними і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Суд зауважує, що спору щодо виплати різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії не існувало, а тому такі вимоги є передчасними.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 17 вересня 2021 року по справі №580/1285/20.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В прохальній частині позову позивач просить суд встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Приписами 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Позивачем належним чином не обґрунтовано необхідність зобов`язання відповідача подати звіт про виконання даного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення 19.02.2022 року та 19.03.2022 року перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 без врахування зміни встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при обчисленні підвищення інвалідам війни II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності не у повному обсязі з 01.04.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок ОСОБА_1 підвищення пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у зв`язку із зміною розмітку прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 1 липня 2019 року, з 1 грудня 2019 року, з 1 січня 2020 року, з 1 липня 2020 року, з 1 грудня 2020 року, з 1 січня 2021 року, з 1 липня 2021 року, з 1 грудня 2021 року, з 1 січня 2022 року та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром пенсії з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), індексації.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя С.М. Корой