Справа № 560/7786/22
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7786/22
РІШЕННЯ

іменем України

06 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №14 від 02.02.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 10.04.1997 по 01.02.2000, з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 та призначити мені пенсію згідно заяви від 27.01.2022 з моменту набуття на неї права, з врахуванням довідок про заробітну плату №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що маючи відповідний вік та необхідний страховий стаж, звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV). При цьому, відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи 28 років. Позивач вважає, що відповідач протиправно не врахував до страхового стажу періоди роботи з 10.04.1997 по 01.02.2000, з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020, оскільки щодо них не отримано підтвердження сплати страхових внесків. Просить позов задовольнити.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що позивачу до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2016, з 26.04.2018 по 31.08.2019 та з 10.10.2019 по 08.04.2020 в російській федерації, оскільки в довідках № 12 від 18.06.2020, № 2307/24 від 22.11.2021, № 003 від 14.11.2021, № 38/548 від 16.11.2021 відомості про сплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації відсутні; з 10.04.1997 по 01.02.2000 період перебування у відрядженні в Ірані, оскільки запис в трудовій книжці зроблено з порушенням Правил №365. Уточнюючу довідку Міністерства (відомства), у розпорядження якого заявник направлявся не додано.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач вважає, що рішення головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.02.2022, яким відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прийняте у відповідності до закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи позивача - 28 років. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 29.07.2022 суд відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що 27.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV.

При зверненні за призначенням пенсії позивач надав трудову книжку НОМЕР_1 , трудову книжку НОМЕР_2 , довідку про заробітну плату №12 від 18.06.2020, видану ТОВ "Енергопрогрес", довідку про заробітну плату №2307/24 від 22.11.2021, видану АТ "Закордоненергопроект", довідку про заробітну плату №003 від 14.11.2021, видану філіалом "Інжинірінг" ПАТ "Юніпро", довідку про заробітну плату №38/548 від 16.11.2021, видану ТОВ "Транспромстрой".

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №14 від 02.02.2022 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 28 років.

До страхового стажу не враховано періоди роботи:

- з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2016, з 26.04.2018 по 31.08.2019 та з 10.10.2019 по 08.04.2020 в російській федерації, оскільки в довідках №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021 відомості про сплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації відсутні.

- з 10.04.1997 по 01.02.2000 період перебування у відрядженні в Ірані, оскільки запис в трудовій книжці зроблено з порушенням Правил № 365. Уточнюючу довідку Міністерства (відомства), у розпорядження якого заявник направлявся не додано.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) встановлено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Положеннями статті 1 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Відповідно до частини 10 статті 20 Закону №1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина 12 статті 20 Закону №1058-IV).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської редерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській редерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу роботи позивача з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2016, з 26.04.2018 по 31.08.2019 та з 10.10.2019 по 08.04.2020 здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в російській федерації" (далі Закон рф №173-ФЗ), який застосовувався до 01.01.2015, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Федеральним Законом "Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди" від 03.12.2011 №379-ФЗ (далі - Закон №379-ФЗ) внесено зміни в статтю 7 федерального Закону "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" №167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону.

При цьому, статтею 9 Закону №379-ФЗ передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність інформації про сплату страхових внесків у період до 01.01.2012 пов`язана з відсутністю звітності щодо сплати таких внесків, оскільки обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та сплати за них страхових внесків виник з 01.01.2012 на підставі Закону №379-ФЗ.

При цьому суд наголошує, що записи спірного періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 та врахування заробітної плати за періоди роботи в рф при обчисленні розміру пенсії, вказаний стаж та заробітна плата підтверджуються відповідними документами, що надавались позивачем Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зокрема:

- трудовими книжками НОМЕР_1 , ТК-ІІ №6825830,

- Довідками про заробітну плату для нарахування пенсії №12 від 18.06.2020 за періоди роботи 2002-2012, виданими ТОВ "Енергопрогрес", згідно яких всі необхідні платежі для іноземного громадянина згідно законодавства договірної держави були сплачені.

- Довідкою про заробітну плату №2307/24 від 22.11.2021 за періоди роботи 2012-2014, виданою АТ "Закордоненергопроект", згідно якої зі всіх врахованих в довідку сум здійснено відрахування до ПФ рф.

- Довідкою про заробітну плату №003 від 14.11.2021 за періоди роботи 2014-2015, виданою Філіалом "Інжинірінг" ПАТ "Юніпро", згідно якої зі всіх врахованих в довідку сум здійснено відрахування до ПФ рф.

- Довідкою про заробітну плату №38/548 від 16.11.2021 за періоди роботи 2018-2020, виданою ТОВ "Транспромстрой", згідно якої зі всіх врахованих в довідку сум здійснено відрахування до ПФ рф.

Відповідно до довідок про заробітну плату №12 від 18.06.2020, виданої ТОВ "Енергопрогрес", довідки про заробітну плату №2307/24 від 22.11.2021, виданої АТ "Закордоненергопроект", довідки про заробітну плату №003 від 14.11.2021, виданої філіалом "Інжинірінг" ПАТ "Юніпро", довідки про заробітну плату №38/548 від 16.11.2021, виданої ТОВ "Транспромстрой" зазначено, що зі всіх включених в довідки сум проведені нарахування та сплата страхових внесків на пенсійне забезпечення в Пенсійний фонд російської федерації.

Відповідно до вимог чинного на момент внесення записів законодавства, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. Відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про роботу позивача. Зазначені відомості також підтверджені наказами, наявними в матеріалах пенсійної справи позивача.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 з єдиної підстави, такої як не підтвердження сплати страхових внесків роботодавцем, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 23.03.2019 у справі №688/947/17, від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 31.10.2019 у справі №235/7373/16.

Крім того, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі №688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

З урахуванням наведеного принципу пропорційності, суд дійшов висновку, що позивач не повинен зазнавати негативних наслідків від розбіжностей щодо сплати страхових внесків, які містяться в довідках.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 у зв`язку з несплатою страхових внесків і, як наслідок, протиправно не взяв до уваги при розрахунку розміру пенсії заробітну плату, отриману позивачем за вказаний період.

Щодо неврахування до стажу періоду закордонного відрядження в Іран з 10.04.1997 по 01.02.2000 з посиланням на те, що запис в трудовій книжці зроблено з порушенням Правил 365 "Об утверждении Правил об условиях труда советских работников за границей" від 25.12.1974" та ненаданням позивачем уточнюючої довідки Міністерства (відомства) у розпорядження якого він направлявся, суд зазначає, що позивач 10.04.1997 був відряджений з Хмельницького монтажного управління тресту "Теплоенергомонтаж" в распорядження ВАТ "Теплоенергомонтаж" (колишній трест "Теплоенергомонтаж"), підприємство в підрозділі якого позивач працював, разом з багатьма іншими працівниками, в закордонне відрядження в Іран на будівництво ТЕС "Рамін" наказом №84 від 07.04.1997, про що зазначено в трудовій книжці (записи 15-17), та підтверджено довідкою ВАТ "Теплоенергомонтаж" №07/5/ИРИ-1023 від 12.10.1999. В свою чергу ВАТ "Теплоенергомонтаж" виконувало роботи на будівництві ТЕС "Рамін" в Ірані по Контракту № від 26.02.1993, про що також вказано в довідці.

Тобто для зарахування спірних періодів до трудового стажу позивач надав відповідачу всі необхідні для цього документи, і будь яких застережень при отриманні вказаних документів чи про наявність в них будь яких недоліків позивачу не повідомлялось.

Враховуючи встановлене, суд вважає, що позовні вимоги зобов`язального характеру необхідно задовольнити шляхом зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період з 10.04.1997 по 01.02.2000, з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 та призначити мені пенсію згідно заяви від 27.01.2022 з моменту набуття на неї права, з врахуванням довідок про заробітну плату №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №14 від 02.02.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 10.04.1997 по 01.02.2000, з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 та призначити мені пенсію згідно заяви від 27.01.2022 з моменту набуття на неї права, з врахуванням довідок про заробітну плату №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 вересня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м.Полтава, Полтавська область, 36014 , код ЄДРПОУ - 13967927)

Головуючий суддя В.В. Матущак