Справа № 500/3022/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 500/3022/22

05 вересня 2022 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Чепенюк О.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Самуляка Михайла Юрійовича 19.08.2022 звернувся до суду з позовом до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, у якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 22.08.2022 залишено вказану позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків у спосіб, встановлений в ухвалі.

Залишаючи позовну заяву без руху суддею була звернута увага позивача на недотримання ним строків звернення до суду, оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду поза межами шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). При цьому заяви про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду позовна заява не містила, а також доказів на підтвердження поважності таких причин суду не надано.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22.08.2022 представником позивача 30.08.2022, у строк встановлений судом, подано до суду заяву про усунення недоліків. У зазначеній заяві вказано, що довідкою №75 від 07.07.2022 підтверджується те, що ОСОБА_1 виконує службові завдання з протидії збройній агресії Російської Федерації в складі зведеного батальйону Національної поліції України, та з 24.02.2022 захищає нашу країну, тому і пропустив строк на звернення до суду.

Зазначені обставини, на переконання представника позивача, вказують на поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

01.09.2022 до суду надійшла ще одна заява представника позивача про поновлення процесуального строку, у якій останній вказує, що ОСОБА_1 з 24.02.2022 був переведений на посилений варіант службової діяльності, що унеможливило вчасне звернення до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання чи є причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами поважними, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізналася" та "повинна була дізнатись".

Так, під поняттям "дізналася" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття "повинна була дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

У даному випадку, позивач заявляє вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

При цьому з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 19.08.2022.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Необхідно наголосити на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги (частина четверта статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

Відтак, суд звертає увагу позивача на те, що разова грошова допомога отримується особами щороку до 5 травня, а у разі неотримання такої грошової допомоги або отримання її у меншому розмірі особа має знати або повинна дізнатися про порушення своїх прав та інтересів, що надає такій особі право на звернення, у строк до 30 вересня відповідного року, до органів праці та соціального захисту населення для виплати такої допомоги у повному розмірі.

Отже, строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком слід обчислювати з 30.09.2021.

За нормами частин першої та третьої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Тобто перебіг шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався 01.10.2021 та сплинув 01.04.2022.

Дана позиція кореспондується з відповідними висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 06.02.2018 по справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, які викладені у заяві про усунення недоліків, то на переконання суду вони є неповажними.

У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13.02.2018 у справі №308/12874/16-а, від 14.02.2019 у справі №805/3881/18-а, від 01.12.2020 у справі №807/658/18, від 05.03.2021 у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що «поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами».

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11.07.2019 у справі №0940/1181/18, від 31.10.2019 у справі № 823/1915/18, від 22.01.2020 у справі №826/4464/17, від 16.07.2020 у справі № 487/3042/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. У свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.

Оскільки разова грошова допомога є щорічним періодичним платежем та в будь-якому разі її розмір стає особі відомим у день отримання такої допомоги, суд вважає, що саме з дня отримання виплати особою, якій призначена така допомога, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів та впродовж установленого законом строку (до 30 вересня відповідного року) вчинити дії по зверненню до відповідача за отриманням допомоги у належному розмірі або в межах встановленого КАС України строку (до 01 квітня року, наступного за відповідним роком виплати допомоги) звернутися до суду за захистом порушених прав.

З наданого представником позивача листа заступника командира зведеного батальйону Національної поліції України "Захід" від 07.07.2022 №75 слідує, що відповідно до Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877, бойового розпорядження начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України генерал-майора Буданова К.О. від 04.05.2022 №774т/бр/2, наказу Національної поліції України від 05.05.2022 №307ДСК «Про виконання завдань особовим складом зведеного батальйону Національної поліції України «Захід», старшим інспектором взводу №1 роти №3 батальйону полковником поліції ОСОБА_1 (0089523) дійсно виконуються службово-бойові завдання з протидії збройній агресії Російської Федерації, в складі зведеного батальйону Національної поліції України.

Однак зі змісту вказаного листа не вбачається можливим встановити точну дату, з якої позивач виконує згадані службово-бойові завдання в складі зведеного батальйону Національної поліції України. При цьому суд критично оцінює твердження представника позивача про виконання таких завдань з 24.02.2022, оскільки жодних доказів на підтвердження цього ним не подано, натомість у листі заступника командира зведеного батальйону Національної поліції України "Захід" від 07.07.2022 №75 містяться покликання на розпорядження начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України генерал-майора Буданова К.О. від 04.05.2022 №774т/бр/2 та наказ Національної поліції України від 05.05.2022 №307ДСК «Про виконання завдань особовим складом зведеного батальйону Національної поліції України «Захід», з чого можна зробити висновок про ймовірне виконання позивачем завдань з протидії збройній агресії Російської Федерації, в складі зведеного батальйону Національної поліції України з травня 2022 року, а не з 24.02.2022, як про це зазначає представник позивача.

Стосовно іншої довідки, долученої представником позивача, виданої 26.08.2022 Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області, з якої вбачається, що полковник поліції ОСОБА_1 , заступник начальника відділу організаційного забезпечення управління "КОРД" Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 24.02.2022 був переведений на посилений варіант службової діяльності у зв`язку з запровадженням та забезпеченням заходів правового режиму воєнного стану, то суд такі обставини враховує, проте зауважує, що позивач безпосередньо перебував у місті Тернополі, позовну заяву сам не готував, а ще в грудні 2021 року звернувся за отриманням правової допомоги до адвоката. Так, суд звертає увагу, що ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах позовної заяви, видано на підставі договору №б/н від 24.12.2021. Тоді ж 24.12.2021 позивачем подано заяву стосовно нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, на яку надано відповідь листом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 12.01.2022. В позові вказано, що відповіді на свою заяву позивач не отримав, а про порушення своїх прав дізнався лише ознайомившись із листом відповідача від 29.06.2022.

Однак із заяви від 30.08.2022 не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо отримання допомоги у належному розмірі у встановлений законом строк (до 30 вересня 2021 року), або звернутись до відповідача з метою отримання інформації щодо результатів розгляду його заяви від 24.12.2021, а згодом звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк (до 01 квітня 2022 року) у період до початку виконання службово-бойових завдань в складі зведеного батальйону Національної поліції України.

На переконання суду позивач мав достатньо часу до його участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, для своєчасного звернення до суду за захистом порушених прав (з моменту отримання грошової допомоги у неналежному розмірі до 01.04.2022).

У свою чергу отримання представником позивача листа відповідача від 29.06.2022 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав/ чи мав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом із позовної заяви та заяви на усунення недоліків позовної заяви не вбачається, позивачем таких не зазначено, не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Згідно з положеннями частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами строку встановленого статтею 122 КАС України, зазначені представником позивача у заяві від 30.08.2022 обставини не є поважними причинами пропущення позивачем строку звернення до суду, тому позовну заяву слід повернути позивачу без розгляду.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заявах від 30.08.2022, 01.09.2022 визнати неповажними та відмовити позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Чепенюк О.В.