Справа № 420/8489/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8489/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 21 червня 2022 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.02.2021 року № Ф-9375-53 на суму 37788 грн 74 коп Головного управління Державної податкової служби в Одеській області щодо ОСОБА_1 , зареєстрованої Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 08.10.2003 року.

Ухвалою від 22.06.2022 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Білгород-Дністровським відділом ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68158173 від 14.01.2022 на підставі вимоги Головного управлінням ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 08.02.2021року № Ф-9375-53 на суму 37788прн 74 коп відносно ОСОБА_1 . Вказує, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року у справі № 1570/301/2012 задоволено адміністративний позов Білгород-Дністровської об`єднаної державної податкової інспекції в Одеській області, припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІК НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 ), зареєстрованої ОСОБА_3 08.10.2003 року. У цій постанові суд зазначив, що після набрання чинності постановою суду направили її копію державному реєстратору за місцем реєстрації особи для вчинення дій відповідно до ст 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», що вона підлягала негайному виконанню. Зазначає, що за заявою ОСОБА_1 державний реєстратор виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради вніс запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року у справі № 1570/301/2012. Вказує, що згідно листа голови Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 за № 1570/301/2012/14331/22 повідомлено, що копію постанови від 14.02.2012 по адміністративній справі № 1570/301/2012 за позовом Білгород-Дністровської об`єднаної державної податкової інспекції в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення підприємницької діяльності було направлено до ВДР Білгород-Дністровської РДА за вих. № 12178/2012 від 17.04.2012. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2020року у справі № 1570/301/2012 за заявою ОСОБА_4 виправлена описка у постанові від 14 лютого 2012 року у справі № 1570/301/2012 зазначивши у тексті постанови замість невірного прізвища відповідачки « ОСОБА_5 » вірне прізвище « ОСОБА_6 » та замість невірного РНОКПП « НОМЕР_1 » вірний « НОМЕР_2 ». Вказує, що позивач у справі № 1570/301/2012 після винесення судом постанови від 14 лютого 2012 року у справі № 1570/301/2012 ніяких заяв до суду щодо виправлення невірного вказаного у постанові суду прізвища відповідачки « ОСОБА_5 », на вірне прізвище « ОСОБА_6 » та невірного РНОКПП « НОМЕР_1 » на вірний « НОМЕР_2 » до суду не подавала.

11.07.2022 до суду за вх. №21998/22 надійшов відзив на позовну заяву, в якому з покликанням на Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджену Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953, вказано, що згідно реєстраційних та облікових даних дата взяття на облік ФОП ОСОБА_1 20.10.2003, дата проведення державної реєстрації припинення 11.06.2021, стан платника податків « 11-припинено, але не знято з обліку», у період з 01.01.2013 по 11.06.2021 перебувала на загальній системі оподаткування. Зазначено, що ОСОБА_1 повинна була сплатити єдиний внесок у розмірі 8448 грн., нарахований за 2017 рік в термін до 10 лютого 2018 року, як фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування. Впродовж 2018 року ОСОБА_1 повинна була сплачувати щоквартально єдиний внесок у розмірі 2457,18 грн., нарахований за календарний квартал, в термін до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (19.04.2018; 19.07.2018; 19.10.2018; 21.01.2019), за 2019 рік повинна була сплачувати щоквартально єдиний внесок у розмірі 2754,18 грн., нарахований за календарний квартал, в термін до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (19.04.2019; 19.07.2019; 19.10.2019; 21.01.2020). Впродовж 2020 року ОСОБА_1 повинна була сплачувати щоквартально єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, в термін до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (19.04.2020; 19.07.2020; 19.10.2020; 21.01.2021). Згідно даних інформаційної системи в ІКП ОСОБА_1 відбулись наступні нарахування за 2020 рік: 21.04.2020 - 2078,12 грн. за 1 квартал, 20.07.2020 - 1039,06 грн. за 2 квартал, 19.10.2020 - 3178,12 грн. за 3 квартал, 19.01.2021 - 22001,00 грн. за 4 квартал. Станом на 31.01.2021 року в інтегрованій картці платника рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 37788,74 грн. (за 2017 рік - 8448,00 грн., 2018 рік - 9828,72 грн., 2019 рік - 11016,72 грн., за 2020 рік - 8495,30 грн.). На підставі цих даних ГУ ДПС в Одеській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2021 року № Ф-9375-53, відповідно до вимог чинного законодавства, яка була направлена на адресу позивача.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

19.07.2022 до суду від позивача за вх. №23256/22 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не погоджується з доводами відзиву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 08.10.2003 ОСОБА_1 була зареєстрований як фізична особа-підприємець (дата запису: 11.06.2021, номер запису: 001009850) та її підприємницьку діяльність припинено, про що свідчить запис від 11.06.2021 №03009850, внесений на підставі судового рішення від 14.02.2012 №1570/301/2012.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2012 у справі №1570/301/2012, яка набрала законної сили 13.03.2012: адміністративний позов Білгород-Дністровської об`єднаної державної податкової інспекції в Одеській області задоволено; припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІК № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), зареєстрованої Білгород-Дністровським міськвиконкомом 08.10.2003 року; після набрання чинності постановою суду направити її копію державному реєстратору за місцем реєстрації особи для вчинення дій відповідно до ст.49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 у справі №1570/301/2012, яке набрало законної сили 01.06.2021: виправлено описки в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2012 р. по справі №1570/301/2012, зазначивши у тексті постанови замість невірного прізвища позивачки « ОСОБА_5 » вірне прізвище « ОСОБА_6 » та замість невірного РНОКПП « НОМЕР_1 » вірний « НОМЕР_2 ».

При цьому, згідно даних інтегрованої картки платника КБК 71040000 «Єдиний внесок фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» по ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) рахується заборгованість починаючи з 2017 року по 2020 рік в сумі 37788,74 грн.(а.с.28-31), а саме :

- станом на 09.02.2018 року недоїмка складає - 8448 грн;.

- станом на 31.12.2018 року 15819 грн 54 коп;

- станом на 21.01.2019 року 18276 грн 72 коп;

- станом на 31.12.2019 року - 26539 грн 26 коп;

- станом на 31.12.2020 року - 35588 грн 74 коп;

- станом на 19.01.2021 року - 37788 грн 74 коп.

08.02.2021 Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено щодо ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» №9375-53 про те, що станом на 31.01.2021 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені ОСОБА_1 , яка становить 37788 грн. 74 коп., та що відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів Головне управлінням ДПС в Одеській області вимагає сплатити суму вказаної недоїмки (а.с.9).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаною податковою вимогою, вважаючи її протиправною звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), як зазначено в його преамбулі, є нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 та п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктами 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

За правилами, встановленими ч. 4 ст. 5 Закону № 2464-VІ, обов`язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

За змістом п.1, п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону № 2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Розмір мінімального єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців з 01.01.2017 по 31.12.2017 становив 704 грн, з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 819,06 грн, з 01.01.2019 по 31.12.2019 918,06 грн, з 01.01.2020 по 31.12.2020 1320 грн.

Частиною 7 статті 9 Закону передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (абзаци третій, п`ятий частини 8 статті 9 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону органи доходів і зборів мають право, серед іншого: отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом; застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; у разі виявлення фактів порушення порядку нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску звертатися в установленому законом порядку до відповідних правоохоронних органів; здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

В частині 1 статті 25 Закону № 2464-VІ зазначено, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (частина 4 статі 25 Закону).

Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розділ VI якої регулює порядок стягнення заборгованості з платників.

Так, відповідно до пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Отже, вказані положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Так, як вже зазначено судом вище, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2012 адміністративний позов Білгород-Дністровської об`єднаної державної податкової інспекції в Одеській області задоволено та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІК № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), зареєстрованої Білгород-Дністровським міськвиконкомом 08.10.2003 року.

01.06.2021 Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою виправлено описку в постанові Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2012, а саме на вірне прізвище ОСОБА_6 та РНОКПП НОМЕР_2 .

При цьому, відповідно до листа Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 №1570/301/2012/14331/22 (а.с.15), згідно даних комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду Одеського окружного адміністративного суду копію постанови від 14.02.2012 по адміністративній справі № 1570/301/2012 за позовом Білгород-Дністровської об`єднаної державної податкової інспекції в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення підприємницької діяльності було направлено до ВДР Білгород-Дністровської РДА (вул. Леона Попова, 24, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67701) за вих. № 12178/2012 від 17.04.2012.

Також судом з даних комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду Одеського окружного адміністративного суду встановлено, що постанова у справі №1570/301/2012 направлялась 16.02.2012 за вих. №5501/2012 засобами поштового зв`язку заказною кореспонденцією Білгород-Дністровській об`єднаній державній податковій інспекції в Одеській області.

Отже, податковим органам з 2012 року було відомо про припинення судом підприємницької діяльності ОСОБА_1 рішенням за позовом податкового органу - Білгород-Дністровської об`єднаної державної податкової інспекції в Одеській області, та відповідно було відомо про відсутність підстав для нарахування їй заборгованості з єдиного внеску.

При цьому, відсутність державної реєстрації такого припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 на виконання рішення суду з підстав, незалежних від її волі (наявність описок у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2012 по справі №1570/301/2012, що перешкодили його виконанню, та відсутність ініціативи позивача у такій справі (Білгород-Дністровської об`єднаної державної податкової інспекції в Одеській області) та ВДР Білгород-Дністровської РДА щодо ініціювання виправлення таких описок та виконання такого рішення суду) не може бути поставлено у провину ОСОБА_1 та не може мати негативних наслідків для неї у вигляді нарахування їй заборгованості з єдиного внеску.

Також суд зазначає.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

3 березня 2011 року набрав чинності Закон № 2390-VI, яким внесені зміни до Закону №755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 1 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, закінчився 3 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких проведена до 1 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість відомості про фізичних осіб-підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб-підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

25 квітня 2014 року набрав чинності Закон України від 25 березня 2014 року № 1155-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і видати їм виписку з ЄДР.

Законом № 1155-VII також були виключені пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 у справі №260/81/19 відсутність офіційного підтвердження в ОСОБА_1 статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду констатувала наступне: «статус ФОП є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 1 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд. Водночас зміни у процедуру адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб - підприємців, запроваджені законами №2390-VI та №1155-VII, не спростовують наведених висновків щодо природи визначення статусу ФОП, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 1 липня 2004 року, що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу ФОП шляхом неподання реєстраційної картки. Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності».

При цьому суд зазначає, що у справі № 260/81/19 позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем до 01 липня 2004 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.03.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 була зареєстрована як ФОП 08.10.2003, те, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідний запис про реєстрацію позивача як ФОП було здійснено лише 11.06.2021, тобто тоді ж, коли здійснено запис про припинення її підприємницької діяльності як ФОП, вказане свідчить про непроходження ОСОБА_1 реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV та відсутність фактичної її участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом. Враховуючи також те, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2012 по справі №1570/301/2012 було припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , відтак підстав для донарахування позивачу єдиного внеску за 2017 - 2020 роки в загальній сумі 37788,74 грн у відповідача немає, а вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.02.2021 № Ф-9375-53 є неправомірною.

З урахуванням вищевикладених висновків суду, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 992,40 грн.

З урахуванням задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області від 08 лютого 2021 року №Ф-9375-53.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП ).

Суддя О.А. Вовченко