Справа № 953/17346/21
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Мордухович К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка 315 А) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , яку в процесі розгляду справи уточнив, в якій просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №581249 від 22.06.2021 за ч.8 ст.121 КУпАП про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Як на підставу позову посилається на те, що 22.06.2021 року інспектором роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Вєденьйовим М.С. Велієва ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.8 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 8500 грн. Вказав, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 22.06.2021 року о 23-22 год. в м.Харкові вул. Тюринська б.113 водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Opel Veсtra» н.з. НОМЕР_2 в темну пору доби з непрацюючими задніми габаритними вогнями, чим порушив п. 31.4 ПДР України та керував транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені митним кодексом України, порушено строки його тимчасового ввезення на митну територію України строком до 1 року, згідно бази ІПНП транспортний засіб ввезено 07.05.2017 року гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті пропуску «Гоптівка» строком на 1 рік, та транспортний засіб використовував ОСОБА_3 , який не ввозив його на митну територію України та не поміщував в режим транзиту, чим порушено вимоги ст. 380, 381 та ст. 16,31 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.8 ст. 121 КУпАП. Вказав, що всю постанову написано нерозбірливим почерком, окремі слова взагалі є нечитабельними. Також вказав, що поліцейський повинен був скласти протокол, а не постанову, розгляд справи не відбувався, дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки відповідачем невірно встановлені обставини справи, невірно зазначені анкетні дані особи, відносно якої складено постанову, в його діях відсутній склад порушення ПДР України, оскаржувану постанову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також, незважаючи на пояснення позивача, справа інспектором розглянута упереджено, не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи.

06.12.2021 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування зазначено, що позивач порушив строки оскарження постанови, оскільки останнім днем оскарження є 02.08.2021 року, а позивач звернувся до суду лише 10.09.2021 року.

Також, 06.12.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказали, що 22.06.2021 року приблизно о 23-22 хв. поблизу б. 113 на вул. Тюринській в м.Харкові був виявлений рух ТЗ «Opel Veсtra» н.з. НОМЕР_2 , з непрацюючими задніми габаритними вогнями. Зазначений автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції відповідно до вимог ст.35 ЗУ « Про Національну поліцію». Поліцейські підійшли до водія, ним виявився ОСОБА_3 , повідомили підстави застосування превентивних заходів. Особу позивача було встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_3 від 06.10.2004 року, виданого ВРЕВ №2 ГУСВСУ Харків, на прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином позивач та особа, стосовно якої винесено оскаржувану постанову є однією людиною і працівники поліції не помилково внесли дані, як стверджує позивач. За результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу «Opel Veсtra» н.з. НОМЕР_2 за інформаційно-телекомунікаційної системи ІПНП поліцейським було встановлено, що цей автомобіль тимчасово ввезено на територію України 07.05.2017 року через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» терміном до 1 ркоу гр.. ОСОБА_5 . Ці відомості свідчать про порушення позивачем ст. 380 МК України. Позивачу в повному обсязі роз`яснені його права передбачені ст. 63 КУ, ст. 268 КУпАП, жодніх клопотань останній не заявляв, що підтверджується відеозаписом з портативних реєстраторів ХА01952, ХА02396. За результатами розгляду справи відносно позивача винесена постанова ДП 18№581249 за ч.8 ст. 121 КУпАП. Зазначене правопорушення було виявлено поліцейським та винесено постанову, якою позивача притягнуто до відповідальності та застосовано штраф - 8500 грн. Вказали, що 22.06.2021 р. визначений законодавством порядок використання та експлуатації транспортних засобів на іноземній реєстрації був порушений позивачем, а саме автомобілем користується особа, яка не ввозила його на територію України і максимально дозволений термін до 1 року порушено майже на 3 роки. Вказали, що поліцейські зобов`язані відкрити адміністративне провадження у справі відносно водія ,який порушує ПДР України та експлуатує транспортний засіб щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України. П.1 ч.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейського зобов`язує зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до МК України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування тощо. Ст.380 МК України визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів для особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України. Так ч.1 ст.380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами за наявності підстав не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Тимчасове ввезення громадянами- резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Ці строки можуть бути продовжені митними органами не більше як на 60 днів за наявності визначених законом обставин. Ч.8 ст.380 МК України зазначає, що транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Диспозицією ч.8 ст.121 КУпАП встановлена відповідальність водія у разі керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним Кодексом України, зокрема порушено строки його тимчасово ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Абзацом 6 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено аналогічні обмеження. Ст.222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, серед яких справи про правопорушення, передбачені ч.8 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції. Ст.27 Закону України «Про національну поліцію» надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням норм Закону України «Про захист персональних даних», а тому інспектором роти 5 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Вєденьйовим М.Сє. було правомірно отримано та досліджено відомості, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються ввезення, митного оформлення та перебування та території України транспортних засобів. Відповідач стверджує, що порушення заборони керування транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним Кодексом України та Закону України «Про дорожній рух», свідчить про посягання на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень поліції відноситься регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірність експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, що вказує на відповідність дій інспектора патрульної поліції Вєденьйова М.С. відповідно до своїх повноважень та у спосіб визначений законом. Відповідач заперечує обов`язок складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2021 року було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті.

В судове засідання позивач та представник позивачане з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся судовими повістками завчасно, таким чином суд вважає можливим розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 22.06.2021 року інспектором роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Вєденьйовим М.С. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.8 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 8500 грн..

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. з зазначенням, що 22.06.2021 року о 23-22 год. в м.Харкові вул. Тюринська б.113 водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Opel Veсtra» н.з. НОМЕР_2 в темну пору доби з непрацюючими задніми габаритними вогнями, чим порушив п. 31.4 ПДР України та керував транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені митним кодексом України, порушено строки його тимчасового ввезення на митну територію України строком до 1 року, згідно бази ІПНП транспортний засіб ввезено 07.05.2017 року гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті пропуску «Гоптівка» строком на 1 рік, та транспортний засіб використовував ОСОБА_3 , який не ввозив його на митну територію України та не поміщував в режим транзиту, чим порушено вимоги ст. 380, 381 та ст. 16,31 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.8 ст. 121 КУпАП.

Позивач стверджує, що не вчиняв правопорушення, за яким його визнано винуватим.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.222 КУпАП органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення серед іншого за ч.8 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає неспроможним аргумент позивача про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП, не відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тому у даній категорій справ протокол про адміністративне правопорушення не складається у відповідності до положень ч.5 ст.258 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.8 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ч.4 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Ч.8 ст.380 МК України зазначає, що транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Щодо посилання позивача, що інспектор не зазначив базу даних якою користувався та не мав права нею користуватися суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України Основними завданнями ЄАІС Держмитслужби є: зокрема забезпечення інформаційної взаємодії з центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та недержавними установами - суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, митними та правоохоронними органами інших країн.

Разом з тим ст. 25 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що Поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом. Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності:

1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України;

2) користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади;

3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу;

4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Частино 1 ст.27 ЗУ «Про Національну поліції» передбачено, що поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Отже інспектор патрульної поліції Вєденьйов М.С. мав законне право при розгляді справи користуватись відомостями в базах даних державних органі влади, які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортного засобу.

Не приймається до уваги також аргумент позивача про перевищення повноважень поліцейським при розгляді справи, в межах якої було ухвалено оскаржувану постанову, оскільки як вище зазначалося розгляд справ за ч.8 ст.121 КупАП відноситься до компетенції органам Національної поліції. Таке посилання відповідача спростовується положеннями Закону України «Про Національну поліцію»: поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (ст.23); поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних" (ст.27); поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту (ст.35).

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо пропуску строків на оскарження постанови.

Позивач посилався на те, що оскаржувану постанову йому не вручили та не направили поштою, коли в подальшому звернувся до УПП в Х/о ДПП йому дозволили її лише сфотографувати.

Як зазначає відповідач, позивач відмовився від отримання постанови 22.06.2021 року у зв`язку з чим вона була направлена позивачу поштою (штрих код 746) за адресою:м.Харків, вул. Тюринська б. 101, вказана адреса відповідає адресі, зазначеній стороною позивача у своїх заявах, однак 02.08.2021 року зазначене рекомендоване відправлення повернулось до УПП в Харківській області з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Статтею 291 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

За змістом ч. 1ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеномуКодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з приводу оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тому до таких застосовуються спеціальні строки звернення до суду передбачені ч. 2ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 2ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Слід також наголосити, що рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відтак, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом десяти днів від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Як зазначає позивач, і не спростовано протягом йому тільки у вересні 2021 року стало відомо про складання відносно нього оскаржуваної постанови від 22.06.2021 року, до суду позивач звернувся 10.09.2021 року. Враховуючи неправильне написання прізвища у постанову. позивач позбавлений був можливості отримати її засобами поштового зв`язку.

Тому суд вважає, що строк звернення до суду не пропущений та не задовольняє клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем зазначені невірні анкетні дані позивача, суд зазначає, що особу позивача інспектором УПП було встановлено за даними електронної бази даних, яка не містить фото, за посвідченням водія серії НОМЕР_3 від 06.10.2004 року, виданого ВРЕВ №2 ГУСВСУ Харків, на прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак постанова видана ОСОБА_1 , який на підтвердження правильності написання свого прізвища надав паспорт. Таким чином, на підставі наданих суду доказів, протягом судового розгляду не вдалося встановити, що ОСОБА_6 , відносно якого складено оскаржувану постанову та позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому вона вручена є тією ж особою.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, вимога позивача щодо визнання неправомірними дій інспектора не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови серія ДП18 №581249 від 22.06.2021 щодо ОСОБА_7 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП, а позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В зв`язку з чим постанова серії ДП 18 №581249 від 22.06.2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.8 ст.121 КУпАП, про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. підлягає скасуванню, оскільки поруена процедура притягнення до адміністративної відповідальності, внаслідок чого неможливо ідентифікувати особу, відносно якої складено вказану постанову. Провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка 315 А) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП 18 №581249 від 22.06.2021 Управління патрульної поліції у Харківській області в особі інспектора роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Вєденьйова М.С. (61033, м.Харків, вул.Шевченка, б.315А), якою до ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Я. В. Губська