Справа № 320/12543/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року № 320/12543/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (код: 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, викладене в листі від 29.07.2021 №2600-0206-8/121720, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України "Про державну службу", яке прийняте за результатами розгляду поданої заяви, яка зареєстрована 22.07.2021 за №10558 та доданих документів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби - період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 16.11.1974 по 16.11.1976; період проходження служби в органах внутрішніх справ з 09.02.1977 по 23.02.2000; період проходження служби в податковій міліції УПМ ДПА в м. Києві з 24.02.2000 по 30.09.2005;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві з 22.07.2021 ОСОБА_1 призначити та виплачувати у повному обсязі, без обмеження граничним розміром, пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначених в довідці Офісу Генерального прокурора про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №21-609зп від 01.06.2021 та в довідці Офісу Генерального прокурора про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №21-609зп від 01.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що пенсійним органом протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з невизнанням періодів проходження строкової військової служби, служби в органах внутрішніх справ та служби в податковій міліції періодами перебування на державній службі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач проти позову заперечував та подав відзив на позовну заяву. Відповідно до тверджень відповідача, станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача становить 9 років 6 місяців 12 днів. Відповідачем зазначено, що до державної служби зараховано лише період роботи в Службі зовнішньої розвідки України з 20.10.2006 по 30.04.2016, оскільки саме 20.10.2006 позивачем прийнято присягу та встановлено ранг державного службовця. Також відповідач акцентував увагу суду на тому, що надана позивачем довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №21-609зп від 01.06.2021, видана Офісом Генерального прокурора, не відповідає вимогам законодавства, а саме розмір посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років зазначені станом на 01.05.2021. Разом з цим відповідач при ухваленні оскаржуваного рішення, дійшов до висновку, що внаслідок переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії зменшується, що прямо суперечить чинному законодавству.

Позивач не погодився з твердженнями відповідача та подав відповідь на відзив, у якій підтримав свої позовні вимоги.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за вислугу років без обмеження максимального розміру.

22.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», до якої були додані необхідні для призначення пенсії даного виду документи, що підтверджують вік та достатність стажу державної служби, а також довідка Офісу Генерального прокурора про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №21-609зп від 01.06.2021 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №21-609зп від 01.06.2021.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 29.07.2021 в призначенні позивачеві пенсії за віком було відмовлено з наступних причин: стаж державної служби відповідно до наданих документів є недостатнім для переходу на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»; внаслідок переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії зменшується.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем було направлено до Пенсійного фонду України скаргу на рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 29.07.2021 №2600-0206-8/121720.

Розглянувши вказану скаргу, Пенсійний фонд України листом від 17.09.2021 повідомив позивачеві, що періоди проходження військової служби з 16.11.1974 по 16.11.1976, служби в органах внутрішніх справ Головного управління МВС України в м. Києві з 09.02.1977 по 23.02.2000 та період проходження служби в податковій міліції Управління податкової міліції Державної податкової адміністрації у м. Києві з 24.02.2000 по 30.09.2005 не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних с службовців, оскільки зазначені періоди не передбачені статтею 25 Закону України №3723.

Не погоджуючись з рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та Пенсійного фонду України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1058-IV) передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування, організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону №1058-ІУ виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 15.05.1992 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХП) визначені наступні види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років; б) соціальні пенсії.

У частині першій статті 9 Закону №1058-ІУ наведено види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону №1058-ГУ особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а 22.07.2021 позивач звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за №3723-ХП (далі - Закон №3723 - XII).

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за №889-УШ (далі - Закон №889-VIII), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХП (далі - Закон №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів У країни.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року №3723- XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд у Постанові від 22.06.2021 у справі №308/67/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону , а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» є недостатній стаж державної служби, який полягає в не зарахуванні до його трудового стажу періодів проходження строкової військової служби з 16.11.1974 по 16.11.1976, проходження служби в органах внутрішніх справ з 09.02.1977 по 23.02.2000 та проходження служби в податковій міліції УПМ ДПА в місті Києві з 24.02.2000 по 30.09.2005.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-УШ «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону №889-УШ визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Таким чином, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання, входить до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УШ.

У свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пп.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так відповідно до п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Закон №889-VIII набрав чинності 01.05.2016.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Як зазначалося раніше, відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016р. №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-УШ обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

Відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-УШ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом №889-VIII (до 01.05.2016 р.) посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначалися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Відповідно до цього Порядку до стажу державної служби зараховується «робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів» (п.2.), «час військової служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях» та «час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ» (п. 3).

Відповідно до п.4 вказаного Порядку, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно вказаних вимог закону, позивачем надано до суду копію трудової книжки, військового квитка серії НОМЕР_3 , послужного списку М-866959, витягу з послужного списку архівної особової справи №1229.

Як вбачається зі вказаних документів, у період з 16.11.1974 по 16.11.1976 (2 роки) позивач проходив службу у Збройних Силах України; з 09.02.1977 по 23.02.2000 (23 роки 14 днів) служив в органах внутрішніх справ, під час проходження якої, позивачеві були присвоєні звання старшина міліції, молодший лейтенант міліції, лейтенант міліції, капітан міліції, майор міліції, підполковник міліції; з 24.02.2000 по 30.09.2005 (5 років 7 місяців 6 днів) проходив службу в податковій міліції ДПА України.

Виходячи із зазначеного, документально підтверджений стаж державної служби позивача, що не був врахований пенсійним органом, становить 30 років 7 місяців 20 днів. Загальний стаж державної служби, враховуючи зазначений пенсійним органом, - 40 років 2 місяці 1 день.

Проаналізувавши законодавство та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у даному спорі мають враховуватися і застосовуватися норми законодавства, чинного до вступу в силу Закону №889-VIII , а саме - Порядок обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Суд зауважує, що відповідачем не спростовується достатність загального страхового стажу позивача для призначення пенсії державного службовця.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Оскільки матеріали справи свідчать про те, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу державної служби позивача періоди військової служби суд дійшов висновку, що Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі №2600-0206-8/121720 від 29.07.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України «Про державну службу», яке прийняте за результатами розгляду поданої заяви, яка зареєстрована 22.07.2021 року за №10558 та доданих документів, є протиправним та підлягає скасуванню, а вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 16.11.1974 по 16.11.1976; період проходження служби в органах внутрішніх справ з 09.02.1977 по 23.02.2000; період проходження служби в податковій міліції УПМ ДПА в м. Києві з 24.02.2000 по 30.09.2005 є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 22.07.2021 та виплачувати позивачу у повному обсязі, без обмеження граничним розміром, пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначених в Довідці Офісу Генерального прокурора про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №21-609зп від 01.06.2021 та в Довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №21-609зп від 01.06.2021 суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за віком за Законом України «Про Державну службу» 22.07.2021, згідно з частиною першою статті 45 Закону №1058, відповідну пенсію позивачу слід призначити з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 22.07.2021.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати звернення із заявою, тобто з 22.07.2021.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги адміністративного позову про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати та відповідно до довідок суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у відповідь на заяву позивача про призначення пенсії вказав на відсутність правових підстав для такого призначення. Відтак, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром, застосування невірного відсоткового значення у цій справі та математичного розрахунку, не існує.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, як передчасної.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за дані позовні вимоги сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (квитанція 95113 від 05.10.2021). Враховуючи задоволення позову слід присудити судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене в листі від 29.07.2021 №2600-0206-8/121720, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 16.11.1974 по 16.11.1976, період проходження служби в органах внутрішніх справ з 09.02.1977 по 23.02.2000, період проходження служби в податковій міліції УПМ ДПА в м. Києві з 24.02.2000 по 30.09.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (код: 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) з 22.07.2021 призначити ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з 22.07.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір на суму 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.09.2022.

Суддя Панченко Н.Д.