Справа № 500/2786/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2786/22

05 вересня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), яка виразилась у не закритті виконавчого провадження ВП №68863111;

зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) закрити виконавче провадження ВП №68863111 в зв`язку із повною сплатою штрафу згідно винесеної постанови Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 у законом встановлені строки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2465,00 грн. У відповідності до тексту постанови позивач зобов`язаний оплатити штраф не пізніше як через 15 днів з дня вручення мені постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Однак на момент складання повного тексту постанови суду (23.02.2022), позивач, як військовослужбовець, перебував на службі в Збройних силах України в місцях, де ведуться бойові дії, що свідчить про неможливість вручення йому постанови суду після її винесення. Про існування обов`язку сплати штрафу ОСОБА_1 дізнався 05.05.2022 та 19.05.2022 сплатив кошти в сумі 2465,00 грн. відповідно до квитанції №2474-1ЕТК-К5М5-698С. До відповідача було подано заяву про закриття виконавчого провадження, однак отримав відмову в якій зазначено, що штраф, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не оплачено в повному обсязі.

На думку позивача, у зв`язку із сплатою штрафу згідно винесеної постанови Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 у законом встановлені строки, стягнення коштів у подвійному розмірі є незаконним, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.08.2022 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено його. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено у справі судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 05.09.2022 відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що державним виконавцем 25.04.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68863111 з примусового виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави штраф в сумі 4930,00 грн. Від боржника 07.06.2022 надійшла заява про закриття виконавчого провадження з квитанцією від 19.05.2022 про оплату штрафу в сумі 2465,00 грн. Позивачу ж письмово повідомлено про неможливість закриття виконавчого провадження ВП №68863111, оскільки ним надіслано квитанцію від 19.05.2022 про оплату штрафу в сумі 2465,00 грн., хоча штраф по виконавчому провадженні становить 4930,00 грн.

За таких обставин, вважає, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

05.08.2022 сторонами подано до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи положення ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 (а.с.4-7) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 грн. в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двохсот дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4930,00 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого ч.1 ст.307 КУпАП, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст.301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

25.04.2022 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68863111 з примусового виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави штраф кошти в сумі 4930,00 грн. (а.с.9).

Позивачем сплачено кошти в сумі 2465,00 грн. відповідно до квитанції №2474-1ЕТК-К5М5-698С від19.05.2022 (а.с.8).

07.06.2022 на адресу відповідача надійшла заява позивача про закриття виконавчого провадження, в якій зазначено про перебування ОСОБА_1 на службі в Збройних силах України в місцях, де ведуться бойові дії, що свідчить про неможливість вручення йому постанови суду, про наявність якої останній дізнався 05.05.2022 та 19.05.2022 сплатив кошти в сумі 2465,00 грн. відповідно до квитанції №2474-1ЕТК-К5М5-698С (а.с.10).

Листом відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 13.06.2022 №31667 повідомлено про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження, оскільки штраф, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не оплачено в повному обсязі.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу регламентовано ст.307 КУпАП, ч.1 якої передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.308 КУпАП).

Як встановлено судом, згідно з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 грн. в дохід держави.

Вказана постанова звернута до примусового виконання з відміткою про набрання чинності 23.03.2022.

З матеріалів справи видно, що сплата позивачем штрафу в сумі 2465,00 грн. за вищевказаною постановою суду відбулась 19.05.2022, після відкриття 25.04.2022 виконавчого провадження ВП №68863111 з примусового виконання постанови суду.

Суд відзначає обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження, у разі надходження виконавчого документа на примусове виконання, передбачений ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" та обов`язок стягнути подвійну суму штрафу при примусовому виконанні, передбачений ст.307 КУпАП.

Таким чином, якщо виконавчий документ відповідає усім вимогам та його пред`явлено до виконання у межах встановленого законом строку, державний виконавець зобов`язаний прийняти цей виконавчий документ до виконання та, за відсутності доказів сплати штрафу, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, стягнути подвійну суму штрафу у порядку примусового виконання виконавчого документа.

Разом з цим, п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, у відповідача, отримавши від ОСОБА_1 докази сплати 19.05.2022 штрафу в сумі 2465,00 грн. після відкриття 25.04.2022 виконавчого провадження ВП №68863111 з примусового виконання постанови суду не було підстав вжиття заходів, передбачених ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", для вирішення питання про закінчення виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що в межах спірних правовідносин судом не перевіряється правомірність дій Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо пред`явлення до примусового виконання постанови від 21.02.2022 у справі №607/2443/22.

Пояснення позивача щодо не отримання останнім вказаної постанови не впливають на законність дій державного виконавця, оскільки до обов`язків відповідача не входить перевірка факту направлення та отримання особами, які притягаються до адміністративної відповідальності, постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Водночас у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22 вказано, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання в якому просив розглядати справу у його відсутності.

Жодних інших обставин, які б свідчили про протиправність бездіяльності відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), яка виразилась у не закінченні виконавчого провадження ВП №68863111, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.

За сукупністю встановлених обставин, оскільки заява позивача про закриття виконавчого провадження була розглянута в установленому порядку, за результатами її розгляду автору звернення надано відповідь, яка відповідає вимогам закону, суд приходить до висновку про відсутність порушення відповідачем вимог Закону України "Про виконавче провадження" та визнає таку бездіяльність правомірною, що відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно, відсутні правові підстави для зобов`язання відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) закрити виконавче провадження ВП №68863111 в зв`язку із повною сплатою штрафу згідно винесеної постанови Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 21.02.2022 у справі №607/2443/22, оскільки така вимога є похідною від першої.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Кн.Острозького,14,м. Тернопіль,46025, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.