Справа № 640/11460/22
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 серпня 2022 року м. Київ № 640/11460/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пащенко К.С., розглянувши подання головного державного виконавця Савчука К.П. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (предмет іпотеки) в якому зареєстровані діти,

ВСТАНОВИВ:

Головним державним виконавцем Шевченківського відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчуком Костянтином Петровичем подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва подання в якому заявник просить суд:

- надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , - з метою повного фактичного виконання виконавчого напису № 8975 від 19.12.2014, що видав Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінчук Ігор Анатолійович.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - Відділ) перебуває виконавче провадження № 59270230 з примусового виконання виконавчого напису № 8975 від 19.12.2014, що видав Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінчук Ігор Анатолійович, про:

звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру, загальною площею 60,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Івановою Л.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28 грудня 2005 року за реєстровим № 3912, - Іпотекодавець, яка 28 грудня 2005 року уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 518-А1/12-2005И про надання їй кредиту в іноземній валюті в сумі 86 184 (вісімдесят шість тисяч сто вісімдесят чотири) доларів США 00 центів. Зазначене вище нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 518-А1/12-2005И (житлове приміщення), посвідченого Івановою Л. М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28 грудня 2005 року за реєстровим № 9314, передано в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» (який внаслідок зміни назви перетворено на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»). За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоную задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», у розмірі: - кредитна заборгованість у розмірі 79 837 доларів США 19 центів, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 еквівалентно (один мільйон двісті тринадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні 07 копійок; - заборгованість по простроченим процентам у розмірі 71 572 доларів США 05 центів, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 еквівалентно 1 087 903 гривні 03 копійки, що загалом становить: 151 409 доларів США 24 цента, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 еквівалентно 2 301 437 грн 10 копійок, а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 6 500 гривень.

Виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого напису відкрито 05.06.2019.

05.06.2019 державним виконавцем винесено постанову № 59270230 про стягнення з боржника виконавчого збору, якою постановлено стягнути з ОСОБА_4 виконавчий збір в розмірі 15 140,92 доларів США.

Крім того, 05.06.2019 державним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону, винесено постанову № 59270230 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на квартиру, загальною площею 60,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26.11.2021 державним виконавцем направлено до органу опіки та піклування запит щодо надання останнім дозволу на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Проте, листом від 10.12.2021 № 109/04/40-8949, державному виконавцю фактично було відмолено у наданні такого дозволу.

Головний державний виконавець в поданні зазначає, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов`язку виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу, та просить надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, право користування яким має дитина.

Суд розглянувши подання, дослідивши матеріали, зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом випадках на приватних виконавців. Правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом, зокрема статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно пункту 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження відкрите з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу, тобто не пов`язане з виконанням будь-якого судового рішення.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

Слід зазначити, що Законом України «Про виконавче провадження», Кодексом адміністративного судочинства України не визначено право звернення до суду для вирішення подання (спору), яке визначене в поданні виконавця. У той же час, таке право, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 КАСУ визначає адміністративну процесуальну дієздатність суб`єкта владних повноважень, який звертається до суду.

Тобто, державний виконавець не наділений повноваженнями, щодо звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (предмет іпотеки) в якому зареєстровані діти. Пряма норма щодо наділення держаного виконавця такими повноваженнями відсутня та не корелюється з обов`язком розглядати дане подання в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Головний державний виконавець стверджує, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов`язку виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу.

З вищезазначеного випливає, що заявник при зверненні з даним поданням до суду керувався нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про іпотеку», однак останнім не враховано, що відповідно до частини 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», а отже підлягає розгляду в рамках цивільного судочинства в порядку статті 440 ЦПК України.

Також, Суд зазначає, що згідно з пунктом 1 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», дана інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 30 розділу VІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Вказаний пункт інструкції судом недійсним не визнавався та не скасовувався.

З аналізу викладеного, суд зазначає, що розгляд питання про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна може бути вирішено в порядку статті 440 Цивільного процесуального кодексу України, або в порядку оскарження дій органу опіки та піклування.

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Вищевикладене, свідчить про безпідставність звернення заявника в межах адміністративного судочинства із поданням про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, право користування яким має дитина, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд дійшов висновку про повернення такої заяви заявнику без розгляду.

Керуючись положеннями статей 166, 167, 243, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (предмет іпотеки) в якому зареєстровані діти - без розгляду.

2. Копію цієї ухвали направити на адресу заявника.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Пащенко