Справа № 520/5125/22
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

05 вересня 2022 р. справа № 520/5125/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та періоду отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та період отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20.01.2022 з урахуванням періодів роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та періоду отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022.

Згідно з положеннями п.3 та п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг та у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.3 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.01.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії (номер звернення 597). 27.01.2022 Управлінням ПФУ в Київському районі м. Харкова було призначено пенсію з 20.01.2022. Водночас до страхового стажу при обрахунку пенсії не було зараховано деякі періоди роботи. Представником позивача було направлено адвокатський запит № 18/02/21-1-С від 18.02.2022 з проханням надати інформацію про причини не врахування періодів роботи до стажу роботи. Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 23.02.2022 № 2000- 0214-8/29549 було повідомлено, що: період роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 не зараховано до страхового стажу, оскільки у трудовій книжці неправильно заповнено графи 2 та 4 розділу «Відомості про роботу», а саме дата видання наказу про звільнення (16.03.1988) зазначена на півтора місяця раніше дати звільнення (30.04.1988); період роботи на Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис №29 трудової книжки засвідчений нерозбірливим відбитком печатки, що унеможливлює ідентифікацію організації, якою внесений запис про звільнення з роботи; період отримання допомоги по безробіттю, та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 12.01.2022 не зараховано до страхового стажу, оскільки в системі персоніфікованого обліку були відсутні дані про отримання позивачем допомоги по безробіттю. Внаслідок не зарахування до страхового стажу вищенаведених періодів позивач отримує меншу суму пенсії, ніж мав би. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року встановлено відповідачу строк, не більше шістнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для надання до суду відзиву на позов і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову; надіславши позивачу, іншим відповідачам, третім особам копію відзиву та доданих до нього документів.

Згідно з приписами п.12 та п.15 ч.1 ст.4 КАС України, судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції, ухвала - письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

Відповідно до ч.5 ст.251 КАС України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомлення.

Пунктом 2 частини 6 ст.251 КАС України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року була надіслана відповідачу, в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 11.07.2022 року, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.

Представник відповідача правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Суд зазначає, що відповідачем не зазначено поважних причин неподання відзиву на позов, відповідно суд кваліфікує неподання відзиву на позов як визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 20.01.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії (номер звернення 597).

27.01.2022 позивачу призначена з 20.01.2022 пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Водночас, позивачу стало відомо, що до страхового стажу при обрахунку пенсії не було зараховано деякі періоди роботи.

Представником позивача було направлено адвокатський запит №18/02/21-1-С від 18.02.2022 з проханням надати інформацію про причини не врахування періодів роботи до стажу роботи.

Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 23.02.2022 №2000-0214-8/29549 було повідомлено, що: період роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 не зараховано до страхового стажу, оскільки у трудовій книжці неправильно заповнено графи 2 та 4 розділу «Відомості про роботу», а саме дата видання наказу про звільнення (16.03.1988) зазначена на півтора місяця раніше дати звільнення (30.04.1988); період роботи на Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис №29 трудової книжки засвідчений нерозбірливим відбитком печатки, що унеможливлює ідентифікацію організації, якою внесений запис про звільнення з роботи; період отримання допомоги по безробіттю, та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 12.01.2022 не зараховано до страхового стажу, оскільки в системі персоніфікованого обліку були відсутні дані про отримання позивачем допомоги по безробіттю.

Зі змісту копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 вбачається, що позивач працювала у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

На підтвердження записів у трудовій книжці та факту роботи позивача у вказаний період в зазначених установах, представником позивача було надано до суду архівну довідку Архівного відділу Вінницької міської ради про підтвердження роботи ОСОБА_1 у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 02.04.1988, зі змісту якої вбачається, що наказом директора Вінницького інформаційно-розрахункового центру Вінницького облагропрому від 17 листопада 1987 року №162-к, гр. ОСОБА_2 (рос. мова оригіналу) (так в документі) зараховано на посаду інженера відділу програмування і впровадження проектів з мехобробки інформації на МВТ (так в документі) (група Бершадського РЛПО (так в документі)) з 17 листопада 1987 року. Наказом директора Вінницького інформаційно-розрахункового центру Вінницького облагропрому від 16 березня 1988 року №35-к, гр. ОСОБА_2 (рос. мова оригіналу) (так в документі), інженера- програміста відділу впровадження завдань АСУ (так в документі), звільнено з займаної посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП УРСР з 02 (так в документі) квітня 1988.

Водночас в архівній довідці зазначено, що підтверджується період роботи з 17.11.1987 по 02.04.1988, а в трудовій книжці та позовній заяві з 17.11.1987 по 30.04.1988. Тому, при розгляді справи, представник позивача просив суд брати до уваги період роботи, який зазначений в архівній довідці, а саме з 17.11.1987 по 02.04.1988 і зарахувати до страхового стажу саме його.

Також, у трудовій книжці позивача місяться записи, що позивач отримував допомогу по безробіттю у Харківському міському центрі зайнятості з 19.04.2021 по 12.01.2022.

Не погодившись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та періоду отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що архівною довідкою Архівного відділу Вінницької міської ради в повній мірі підтверджено період роботи ОСОБА_1 у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 02.04.1988, отже відповідачем протиправно не зараховано вказаний період до страхового стажу позивача.

Відносно тверджень відповідача, що період роботи на Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 не зараховано до страхового стажу, оскільки запис №29 трудової книжки засвідчений нерозбірливим відбитком печатки, що унеможливлює ідентифікацію організації, якою внесений запис про звільнення з роботи, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з положеннями п. 2.6. Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Судом встановлено, що вказані записи у трудовій книжці позивача між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку із чим слабий відбиток печатки, який фактично існує в трудовій книжці позивача, не може бути підставою для відмови у зарахуванні вищезазначеного періоду роботи до страхового стажу.

Таким чином, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2019 року по справі №607/4243/17.

Окрім цього, відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. №637. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, у відповідача були і інші можливості перевірити наявність у позивача необхідного трудового стажу.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а акцентував увагу, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі (ст. 44 Закону № 1058/ ст. 101 Закону № 1788).

З огляду на викладене, періоди роботи позивача у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 02.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача та врахуванню при призначенні пенсії.

Відносно тверджень відповідача, що період отримання допомоги по безробіттю, та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 12.01.2022 не зараховано до страхового стажу, оскільки в системі персоніфікованого обліку були відсутні дані про отримання позивачем допомоги по безробіттю, суд зазначає наступне.

Пунктом "а" статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також період одержання допомоги по безробіттю. Зарахування до стажу періоду отримання матеріальної допомоги не передбачено.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Як вбачається із записів трудової книжки (№ 67-68) 19.04.2021 була розпочата виплата допомоги по безробіттю, а 12.01.2022 припинена виплата допомоги по безробіттю, тобто документально підтверджено, що позивач отримував допомогу по безробіттю у зазначений період.

Аналіз довідки ОК-5 свідчить про те, що вона містить відомості про страхувальника (Харківський міський центр зайнятості) та відомості про перебування на обліку в центрі зайнятості з 19.04.2021 по 12.01.2022 (Таблиця - Відомості за звітний рік за БСВ).

Згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», базою нарахування ЄВ є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Розмежування видів виплат, що відносяться до основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, при нарахуванні ЄВ здійснюється згідно з Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5.

Відповідно до п. 3.2 розд. ІІІ Інструкції № 5, допомога по частковому безробіттю відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці. Тому, сума допомоги по частковому безробіттю не включається до бази нарахування ЄСВ. Таким чином, відомості про сплату ЄСВ за суми допомоги по частковому безробіттю не відображаються в довідці ОК-5.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача стосовно незарахування до страхового стажу періоду отримання допомоги по безробіттю з 06.12.2021 по 12.01.2022 є необгрунтованими, оскільки наявні матеріали справи містять інформацію про те, що позивач отримував допомогу по безробіттю з 19.04.2021 по 12.01.2022.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 02.04.1988, у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та періоду отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022, та наявність підстав для її задоволення.

Підстави для задоволення вказаної позовної вимоги в частині визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 03.04.1988 по 30.04.1988 відсутні, оскільки архівною довідкою Архівного відділу Вінницької міської ради підтверджено дату звільнення позивача саме 02.04.1988 року.

Відносно позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та період отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо призначення та виплати пенсії за віком наділений виключно відповідач, а тому зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду заяви про призначення пенсії, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Обираючи спосіб ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Судом не було встановлено факту того, що позивач надавала відповідачу при зверненні із заявою про призначення пенсії архівну довідку Архівного відділу Вінницької міської ради, яка долучена до матеріалів справи, відповідно наявні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Враховуючи встановлення судом протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи та періоду отримання допомоги по безробіттю, а також відсутність підстав для самостійного розрахунку стажу для перерахунку пенсії, оскільки такі повноваження належать виключно до компетенції пенсійного органу та суд у даному випадку не може підмінити собою цей орган, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача вчинити дії у частковому розмірі - шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії (номер звернення 597) від 20.01.2022, з урахуванням висновків суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20.01.2022 з урахуванням періодів роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 30.04.1988 та у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та періоду отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022, суд вважає її передчасною, оскільки наслідком повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії (номер звернення 597) від 20.01.2022, з урахуванням висновків суду, має бути автоматичний перерахунок розміру пенсії позивача. На даний час у суду відсутні підстави вважати, що право позивача на перерахунок пенсії буде порушено в майбутньому.

Приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями ч.7 ст.246 КАС України, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

З огляду на викладене, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв`язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у Вінницькому інформаційно-обчислювальному центрі облагропрому з 17.11.1987 по 02.04.1988, у Канівській ГЛМС з 28.01.1991 по 21.09.1993 та періоду отримання допомоги по безробіттю та перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості з 06.12.2021 по 12.01.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 20.01.2022, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.09.2022 року.

Суддя Біленський О.О.