Справа № 120/4792/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 вересня 2022 р. Справа № 120/4792/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Махнівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (позивач) з адміністративним позовом до Махнівської сільської ради (відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що під час виконання прокурорських повноважень виявлено порушення у діяльності Махнівської сільської ради, якою не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Махнівської сільської ради за межами с. Махнівка (орієнтовною площею 8 тис. кв.м.) для розміщення об`єкту зберігання та видалення відходів - сміттєзвалища твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також державної реєстрації прав на неї.

Недотримання законодавства про відходи, на переконання прокурора, призводить не лише до формального порушення вимог закону, а й до подальшого забруднення земель, води та атмосферного повітря, які в подальшому впливають на стан здоров`я та якість життя населення країни в цілому. Вважає, що порушення прав територіальної громади беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, оскільки таке порушення також суперечить конституційному обов`язку держави щодо забезпечення прав людини та гарантування належного функціонування місцевого самоврядування, що потребує реагування у межах наданої Конституцією України компетенції.

Ухвалою суду від 29.06.2022 позовну заяву прокурора прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. При цьому суд, навівши відповідні мотиви, дійшов висновку, що керівник Хмільницької окружної прокуратури належним чином обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави у даному випадку та, відповідно, необхідність їх захисту, а також навів достатні підстави для звернення до суду з цим позовом. Крім того, суд погодився з доводами прокурора на підтримку набуття ним статусу позивача і з тим, що у спірних правовідносинах прокурор наділений процесуальною дієздатністю на звернення до суду саме як позивач. Цією ж ухвалою встановлені сторонам строки для подання заяв по суті справи.

13.07.2022 на адресу надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що на місце видалення відходів у Махнівської сільської ради є в наявності паспорт видалення відходів № 06-19/03 від 01.12.2003, видалення відходів відбувається на відведеній земельній ділянці комунальної власності з урахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства України. Відповідач зазначає, що 30.06.2022 на 21 сесії 8 скликання Махнівської сільської ради прийнято рішення №21-08 "Про розроблення технічної документації на земельну ділянку під зберігання відходів". Також відповідач вказує, що сформована земельна ділянка буде зареєстрована у Державному реєстрі прав.

20.07.2022 від керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив про необґрунтованість позиції відповідача з тих підстав, що землевпорядна документація на земельну ділянку, на якій розташоване вказане місце видалення твердих побутових відходів, на даний час відповідачем не виготовлена, речове право на неї не зареєстроване. На переконання прокурора, відповідачем не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Махнівської сільської ради за межами с. Махнівка (орієнтовною площею 8 тис. кв.м.) для розміщення об`єкту зберігання та видалення відходів - сміттєзвалища твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також державної реєстрації прав на неї. Позивач вважає, що прийняття 30.06.2022 рішення 21 сесії 8 скликання Махнівської сільської ради підтверджує, що відповідач фактично визнає позовні вимоги та вживає заходи, направлені на усунення виявлених порушень.

Заперечення на відповідь на відзив подано до суду не було.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що на території Махнівської сільської ради, за межами населеного пункту, розміщене звалище твердих побутових відходів. На зазначене місце видалення відходів (МВВ) наявне паспорт МВВ № 06-19/03 від 01.12.2003.

На підставі ст. 131-1 Конституції України, ч. 4 ст. 23 закону України "Про прокуратуру", з метою визначення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, керівник Хмільницької окружної прокуратури звернувся до Махнівської сільської ради з листом від 25.05.2022 №02.56/2-602 щодо надання інформації про те чи приймалося рішення про виділення земельної ділянки для видалення твердих побутових відходів, чи оформлено речове право на дану земельну ділянку та з якого часу діє сміттєзвалище.

Листом Махнівської сільської ради від 01.06.2022 № 680 "Щодо надання інформації" повідомлено прокурора, що рішення про виділення земельної ділянки для видалення твердих побутових відходів сільською радою не приймалось, речове право на земельну ділянку для видалення твердих побутових відходів не оформлено. Також зазначено, що на місце для відходів на території Махнівської сільської ради є "Паспорт місця видалення відходів (МВВ", реєстраційний номер 06-19/03 від 01.12.2003, з розрахунковим терміном експлуатації 20 років.

02.06.2022 керівник Хмільницької окружної прокуратури звернувся до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області щодо надання інформації про наявність на території Махнівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області несанкціонованих сміттєзвалищ, складських приміщень, в яких зберігаються заборонені та непридатні до використання пестициди та агрохімікати. Також просив повідомити чи проводилися у 2020-2022 роках перевірки дотримання Махнівською сільською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, які порушення були виявлені та які заходи вживалися для їх усунення.

Відповідно до відповіді Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 03.06.2022 № 1632/3/22 Інспекцією 22.04.2021 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо місця розміщення відходів за межами села Махнівка Хмільницького району Вінницької області. Водночас зазначено, що враховуючи військову агресію Російської Федерації та введенням воєнного стану, Інспекція не має можливості здійснити позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до іншої відповіді Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 10.06.2022 № 1699/12/22 Інспекцією не вживалися заходи реагування шляхом звернення до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Махнівської сільської ради Хмільницького району щодо невиконання вимог чинного законодавства щодо виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Махнівської ОТГ орієнтовною площею 8 тис. кв.м., з розташованим на ній сміттєзвалищем твердих побутових відходів в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Прокурор, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для потреб розміщення місця видалення відходів, з метою захисту інтересів держави звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України визначає Закон України від 05.03.1998 № 187/98-ВР "Про відходи".

У статті 1 цього Закону наведені такі визначення:

- відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення;

- видалення відходів - здійснення операцій з відходами, що не призводять до їх утилізації;

- об`єкти поводження з відходами - місця чи об`єкти, що використовуються для збирання, зберігання, сортування, оброблення, перероблення, утилізації, видалення, знешкодження та захоронення відходів;

- відведені місця чи об`єкти - місця чи об`єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про відходи" територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи).

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України "Про відходи" органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: а) виконання вимог законодавства про відходи; б) розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; в) організацію збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організацію роздільного збирання корисних компонентів цих відходів; е) вирішення питань щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами.

Органи місцевого самоврядування приймають рішення про відвід земельних ділянок для розміщення відходів і будівництва об`єктів поводження з відходами.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про відходи" зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

На кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів.

Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання.

Визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об`єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону України від 25.06.1991 № 1264-XII "Про охорону навколишнього природного середовища" здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей.

Частиною 1 статті 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34); надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для розміщення відходів, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію (п. 38).

Відповідно до підпункту 7 пункту "б" частини 1 статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Згідно з частинами 1-5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

- за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частин 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій":

- землеустрій - сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил;

- заходи із землеустрою - передбачені документацією із землеустрою роботи щодо раціонального використання та охорони земель, формування та організації території об`єкта землеустрою з урахуванням їх цільового призначення, обмежень у використанні та обмежень (обтяжень) правами інших осіб (земельних сервітутів), збереження і підвищення родючості ґрунтів;

- документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою; в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок; г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути); ґ) організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою; д) виявлення порушених земель і земель, що зазнають впливу негативних процесів, та проведення заходів щодо їх відновлення чи консервації, рекультивації порушених земель, землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, ущільнення, забруднення промисловими відходами, радіоактивними і хімічними речовинами та інших видів деградації, консервації деградованих і малопродуктивних земель; е) розроблення комплексного плану території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території.

Статтею 22 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації); б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про землеустрій" замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 4 цього Закону державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: зокрема право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; інші речові права відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав.

Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування.

Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

Суд установив, що Махнівською сільською радою станом на день звернення прокурора до суду не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Махнівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області, за межами с.Махнівка Хмільницького району Вінницької області, орієнтовною площею 8 тис. кв.м., з розташованим на ній сміттєзвалищем твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї,

Отже, суд зауважує, що бездіяльність відповідача щодо недотримання законодавства про відходи, а саме невизначення конкретних меж об`єкта розміщення відходів може призвести до неконтрольованого забруднення навколишніх земель, а також водних ресурсів та атмосферного повітря, що в подальшому негативно впливатиме на стан здоров`я та якість життя населення. Таким чином, дотримання екологічної безпеки в державі мусить займати пріоритетне місце разом з охороною здоров`я та національною безпекою.

Законом України "Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року" зазначено, що процеси глобалізації та суспільних трансформацій підвищили пріоритетність збереження довкілля, а отже, потребують від України вжиття термінових заходів. Протягом тривалого часу економічний розвиток держави супроводжувався незбалансованою експлуатацією природних ресурсів, низькою пріоритетністю питань захисту довкілля, що унеможливлювало досягнення збалансованого (сталого) розвитку.

У даній справі інтереси держави полягають у суворому дотриманні усіма суб`єктами поводження з відходами вимог природоохоронного та земельного законодавства з метою недопущення нецільового використання чи відчуження земель, які необхідні для використання населеними пунктами як місця для видалення і зберігання відходів, забезпечення належного контролю за облаштуванням та функціонуванням місць видалення відходів з метою запобігання випадкам забруднення земель, води та атмосферного повітря, які в подальшому негативно впливатимуть на довкілля та здоров`я населення. При цьому інтереси держави, у тому числі охоплюють інтереси мешканців територіальної громади.

Суд враховує, що 30.06.2022 на 21 сесії 8 скликання Махнівської сільської ради прийнято рішення № 21-08 "Про розроблення технічної документації на земельну ділянку під зберігання відходів". Проте, на думку суду, прийняття такого рішення не свідчить про усунення відповідачем порушень вимог чинного законодавства, які зумовили необхідність звернення прокурора до суду задля захисту інтересів держави, адже розробленої документації щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність для розташування місця знешкодження та утилізації відходів (під сміттєзвалище) суду надано не було, відомостей про її затвердження матеріали справи не містять.

Також суд враховує, що станом на день звернення до суду відповідачем жодних дій щодо виконання вимог законодавства в частині оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташоване місце видалення відходів, а також державної реєстрації прав на неї, вчинено не було, хоча відповідач мав достатньо часу на вчинення таких дій. Більше того рішення 21 сесії 8 скликання Махнівської сільської ради №21-08 було прийнято сільською радою лише після звернення прокурора до суду із цією позовною заявою.

Отже, земельна ділянка комунальної власності Махнівської сільської територіальної громади за межами села Махнівка, на якій розміщене сміттєзвалище (паспорт МВВ №06-19/03 від 01.12.2003), як об`єкт цивільних прав не сформована, а державна реєстрація права на неї не проведена. До цього призвела бездіяльність відповідача, який як орган місцевого самоврядування та власник місця видалення відходів, розташованого на території громади, протягом розумного строку всупереч покладених на нього Законами України "Про відходи", "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про землеустрій" обов`язків, не замовив розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, її затвердження та оформлення речових прав на земельну ділянку.

Таким чином, відповідач в межах наданих йому повноважень та визначених обов`язків своєю поведінкою допустив бездіяльність, яка виходячи із обставин справи є протиправною.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Вказане ототожнюється із повноваженнями суду при вирішенні справи. Так, згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність відповідача в межах спірних правовідносин, підлягає задоволенню й наступна похідна позовна вимога прокурора про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Махнівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області, за межами с. Махнівка Хмільницького району Вінницької області, орієнтовною площею 8 тис. кв.м., з розташованим на ній сміттєзвалищем твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку основним доводам сторін з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки позов задоволено на користь суб`єкта владних повноважень (прокурора), то за відсутності документально підтверджених доказів щодо понесених суб`єктом владних повноважень судових витрат на залучення свідків та проведення експертиз, у силу статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Махнівської сільської ради щодо виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Махнівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області, за межами с.Махнівка Хмільницького району Вінницької області, орієнтовною площею 8 тис. кв.м., з розташованим на ній сміттєзвалищем твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Зобов`язати Махнівську сільську раду вчинити дії щодо виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Махнівської об`єднаної територіальної громади Хмільницького району Вінницької області, за межами с. Махнівка Хмільницького району Вінницької області, орієнтовною площею 8 тис. кв.м., з розташованим на ній сміттєзвалищем твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області (22000, Вінницька область, м.Хмільник, вул. Пушкіна, 34, код ЄДРПОУ 0209909)

Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (21000, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 19, )

Махнівська сільська рада (22133, Вінницька область, Хмільницький район, с. Махнівка, вул. Нікольського, 15, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович