Справа № 640/1839/22
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ №640/1839/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної податкової служби у Київській області
доОСОБА_1
простягнення податкового боргу
встановив:

Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд:

- стягнути кошти платника податків ОСОБА_1 з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу у розмірі 14442,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до приписів Податкового кодексу України за відповідачем обліковується податковий борг, який у добровільному порядку останнім не сплачено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що відповідач має право на податкову знижку, у зв`язку з чим зазначив суму у розмірі 14442,54 грн, та надав документи, які підтверджують право на податкову знижку, проте контролюючим органом безпідставно суму у розмірі 14442,54 грн. віднесено до податкового боргу.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та пояснення відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в контролюючих органах як платник податків за основним місцем.

Станом на день звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 14442,54 грн. з податку на доходи фізичних осіб, але не сплачений у встановлений законодавством строк.

Задля стягнення суми податкового боргу з ОСОБА_1 позивач, у відповідності до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Згідно з приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Позивач надіслав відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №2584-13 від 15 січня 2021 року. Доказів оскарження вказаної податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку суду не надано, а тому вона є чинною та підлягає виконанню. Також відсутні докази оскарження суми податкового боргу.

Стосовно доводів представника відповідача щодо направлення податкової вимоги на невірну адресу, суд наголошує на наступному.

За нормою статті 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Як вбачається з доказів, долучених до відзиву та як зазначає представник позивача поштова адреса: АДРЕСА_1 , на яку направлялась вимога, зазначена ОСОБА_1 як в іпотечному договорі, так і в податковій декларації про майновий стан і доходи від 30 грудня 2020 року.

Відтак згідно інформаційних баз ГУ ДПС у Київській області, місце проживання ОСОБА_1 визначено за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1 Розділу IX Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, фізичні особи зобов`язані надавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Проте, відповідачем не надано жодного доказу того, що ним у відповідності до вимог статті 70 ПК України подавалися контролюючому органу відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема і щодо зареєстрованого місця проживання.

Згідно з приписами статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, законом встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.

Відтак, контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Таким чином, відповідач не повідомив контролюючий орган про зміну даних, яка вноситься до реєстраційних даних.

Враховуючи вищезазначене, податкова вимога форми «Ф» від 15 січня 2021 року №2584-13 направлена за відомим місцем проживання відповідача, а відтак вважається належним чином врученою ОСОБА_1 та відповідає фактичним обставинам справи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.10.2020 по справі №813/3922/17, постанові від 20.05.2021 по справі №0940/1971/18. постанові від 19.02.2019 по справі №818/1117/16, постанові від 12 лютого 2020 року по справі №826/17798/18.

Стосовно доводів представника відповідача щодо неправомірності визначення податкового боргу на підставі поданої декларації за 2019 рік, суд зауважує таке.

Відповідно до частини третьої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відтак суд не бере до уваги посилання відповідача на протиправність нарахування податкового боргу у зв`язку з неправомірністю податкової вимоги від 15 січня 2021 року, оскільки правомірність прийняття податкової вимоги не є предметом розгляду у даній справі про стягнення узгодженої суми податкового зобов`язання, а докази оскарження податкової вимоги про сплату боргу, як вже вище зазначалося судом, відповідачем не надані та в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду доказів сплати узгодженої суми податкової заборгованості у добровільному порядку або оскарження її, суд дійшов висновку, що позовні вимоги контролюючого органу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

1. Позов Головного управління Державної податкової служби у Київській області задовольнити.

2. Стягнути кошти платника податків ОСОБА_1 з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника податків на суму податкового боргу у розмірі 14442,54 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко