Справа № 300/5737/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/5737/21 пров. № А/857/7253/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року, ухвалене головуючим суддею Скільським І. І. у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати неправомірним рішення відповідача щодо неврахування до страхового стажу періодів роботи у Республіці Португалія та навчання на підготовчому відділенні Івано-Франківського державного педагогічного інституту ім. В.Стефаника та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу вказані періоди і призначити пенсію за віком з 15.01.2020, здійснити нарахування і виплату пенсії з 15.01.2020 по 01.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком з 15.01.2020, оскільки він досяг пенсійного віку та мав необхідний страховий стаж, тобто відповідав вимогам, встановленим статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджено необхідними документами, доданими до заяви.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №157 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати з 15.01.2020 до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Республіці Португалія з 2004 по 2018 роки та навчання на підготовчому відділенні Івано-Франківського державного педагогічного інституту ім. В.Стефаника з 01.12.1980 по 31.08.1981 та призначити і виплачувати з 15.01.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що до сервісного центру Головного управління із заявою та з необхідними документами, які підтверджують страховий стаж, позивач звернувся 02.07.2021, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку, відтак, таку пенсію правомірно йому призначено з 02.07.2021. Вказує на безпідставність вимог позивача про зарахування до страхового стажу періоду роботи в Республіці Португалія, оскільки даний період роботи йому було зараховано відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звертає увагу, що час перебування позивача на підготовчому факультеті при вищому навчальному закладі не є навчанням у вищому навчальному закладі, а тому не зараховується до стажу роботи для призначення пенсії. Зазначає, що наявні правові підстави для застосування строку звернення до суду у даному спорі.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянином України.

20.01.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

27.01.2020 року відповідачем прийнято рішення № 157 про відмову в призначенні пенсії позивачу та зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 3 місяці, а період роботи на території Республіки Португалія з 2004 по 2018 роки на даний час не підтверджено компетентними органами Республіки Португалія.

02.07.2021 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком та необхідним пакетом документів.

Листом від 06.08.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача, що йому призначено пенсію за віком з 02.07.2021 на підставі отриманого від Пенсійного фонду України формуляру FT/UA 8 Національного центру пенсій Португалії про підтвердження страхового стажу та повторного його звернення за призначенням пенсії. При цьому, загальний стаж становить 39 років 10 місяців (в тому числі 14 років 5 місяців роботи в Португалії), страховий стаж 25 років 5 місяців. Перебування на підготовчому факультеті при вищому навчальному закладі не є навчанням у вищому навчальному закладі, а тому не зараховано до стажу роботи для призначення пенсії.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком з 15.01.2020 та незарахування до страхового стажу періоду роботи в Республіці Португалія і періоду навчання на підготовчому відділенні Івано-Франківського державного педагогічного інституту ім. В.Стефаника, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у визначений строк та з необхідними документами звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а тому пенсію ОСОБА_1 слід призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, до страхового стажу позивача слід зарахувати період його роботи в Республіці Португалія, так як позивачем було надано документи, видані компетентними органами Португальської Республіки і повинні братись до уваги та врахування установами України без будь-яких додаткових умов. Крім цього, зазначено, що за нормами законодавства, що діяло у 1979-1980 роки, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, тому відповідно до положень частини четвертої статті 24 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», час навчання на підготовчому відділенні Івано-Франківського державного педагогічного інституту ім. В.Стефаника з 01.12.1980 по 31.08.1981 підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі-Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2) (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.10 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи чи її уповноваженого представника та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, первинно позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 20.01.2020 - не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, однак, поданих позивачем документів було недостатньо для призначення пенсії з огляду на непідтвердження періоду роботи на території Португальської Республіки за 2004-2018 компетентними органами Республіки Португалії.

Слід зазначити, що пенсійне забезпечення громадян України, які працюють за її межами, проводиться на підставі міжнародних договорів (угод) з іншими країнами.

Відповідно до статті 15 Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення, яка ратифікована Україною 21.12.2011 та набрала чинності для України 01.03.2012, якщо працівник безперервно чи з перервою підпадав під дію законодавства обох Договірних Держав, страховий стаж, набутий за законодавством кожної з Договірних Держав, ураховується, у разі необхідності, іншою Договірною Державою для набуття, збереження або відновлення права на пенсію, передбачену цією частиною, так, ніби цей стаж набуто за її законодавством за умови, що вони не перекривають один одного.

Згідно з статтею 16 Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення компетентна інституція кожної з Договірних Держав визначає, чи відповідає певна особа умовам набуття права на пенсію з урахуванням, у разі необхідності, положень статті 15.

Якщо певна особа відповідає таким умовам, компетентна інституція розраховує суму пенсії виключно та безпосередньо на основі страхового стажу, набутого за законодавством, яке ця інституція застосовує.

Статтею 26 Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення передбачено, що для цілей виконання цієї Угоди компетентні органи та інституції обох Договірних Держав надають безоплатно необхідну технічну й адміністративну допомогу.

З метою застосування Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення, компетентні органи України та Португальської Республіки, 25.09.2009 уклали Адміністративну домовленість стосовно процедури застосування Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення

Згідно з пунктом 1 статті 12 Адміністративної домовленості при розгляді заяви про надання допомоги, установа, яка отримала таку заяву, використовує формуляр зв`язку, надсилаючи її копію до компетентної установи іншої Договірної Держави.

Відповідно до пункту 3 статті 13 Адміністративної домовленості компетентна установа іншої Договірної Держави заповнює форму зв`язку, вказуючи страховий стаж, набутий відповідно до законодавства, яке вона застосовує, та можливі права, яких набуває заявник, у разі необхідності використовуючи підсумовування страхового стажу, як це передбачено Статтею 15 Угоди. Установа негайно повертає примірник цього формуляра, заповненого таким чином, до установи, що отримала заяву.

Таким чином, підставою для зарахування до страхового стажу періоду роботи в Португальській Республіці для призначення пенсії є отримання компетентною установою України заповненого Португальською Республікою формуляра зв`язку, який підтверджує страховий стаж, набутий у згаданій Договірній Державі.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не отримав формуляра зв`язку від компетентної установи Португальської Республіки щодо ОСОБА_1 протягом трьох місяців з моменту повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то апеляційний суд приходить до висновку, що позивачу правомірно призначено пенсію лише з 02.07.2021 - після повторного його звернення із заявою про призначення пенсії за віком та отримання відповідного підтвердження страхового стажу за період роботи в Португальській Республіці (14 років 5 місяців), який було зараховано до загального стажу.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоду його навчання на підготовчому відділенні Івано-Франківського державного педагогічного інституту ім. В.Стефаника, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110; далі - Інструкція), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).

Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 за №173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки для вступу до вищого навчального закладу, навчання на яких дає право вступу до цих навчальних закладів без вступних іспитів.

Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Розглядаючи справу №456/2503/16-а Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 дійшов висновку, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

За таких обставин, враховуючи сформовану практику Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності незарахування відповідачем періоду навчання позивача на підготовчому відділенні.

Враховуючи викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підставно призначено позивачу пенсію за віком з 02.07.2021 з врахуванням до його страхового стажу періоду роботи в Португальській Республіці та без зарахування до стажу роботи навчання на підготовчому відділенні Івано-Франківського державного педагогічного інституту ім. В. Стефаника, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для відмови в їх задоволенні.

За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до пункту 1 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 300/5737/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 05.09.2022