Справа № 320/8945/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року м. Київ № 320/8945/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 як інваліда війни від 12 липня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10914754; визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 як інваліда війни від 12 липня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10914754; визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ-10914754 від 12 липня 2020 року, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні - згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян"; визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян"; визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не надання відповіді за підписом начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 як інваліда війни реєстраційний № ФИ-10914754 від 12 липня 2020 року, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; прийняти рішення з урахуванням наданої практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів та захистити його порушені права на Національному рівні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем не надано відповідь на його звернення від 12 липня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-10914754.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передано до Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями справу №320/8945/20 передано на розгляд судді Кузьменко А.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року замінено відповідача - Національну поліцію України на належного відповідача Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Станом на час розгляду справи від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відзив на позов до Окружного адміністративного суду міста Києва не надійшов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

12 липня 2020 року позивачем подано через Урядовий контактний центр звернення реєстраційний № ФИ-10914754, в якому позивач повідомляв про переслідування та моральний тиск, вчинені невідомими особами за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 та просив провести перевірки по кожному факту окремо у тому числі за попередніми зверненнями з вжиттям заходів реагування. При цьому позивач у зверненні повідомив, що він чикає змістовну відповідь, а в разі відсутності повноважень просить перенаправити звернення, а копію звернення направити до Генеральної прокуратури для реагування.

Вважаючи наявною бездіяльність щодо розгляду вказаного вище звернення позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно зі статтями 5, 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 17 липня 2020 року №365кц/42-06ЦА/04-20 звернення позивача направлено для розгляду до Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

З огляду на те, що позивач проживає у місті Полтава та вказує у зверненні про тиск за місцем проживання, відтак, звернення позивача, відповідно до статті 5 Закону України «Про звернення громадян», надіслано відповідачем за належністю до Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України для розгляду по суті та прийняття рішення.

В подальшому, листом від 24 липня 2020 року №Ф415КЦ/42-16/03-2020 заступник начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомив позивача про отримання його, позивача, звернення від 12 липня 2020 року для розгляду в межах компетенції та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Порядок розгляду заяв (клопотань) визначено статтею 15 Закону, згідно якої Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Стаття 16 Закону передбачає, що Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, визначено статтею 19.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 07 серпня 2020 року Головне управління Національної поліції у Полтавській області повідомило позивача, що його звернення не містять фактичних даних, які можуть бути перевірені, зокрема, інформації про те у чому саме полягає переслідування та моральний тиск, конкретного часу вчинення дій, кількості осіб, які вчиняли дії, їх прикмети, свідків тощо, що унеможливлює проведення перевірки по фактам, викладеним у зверненні.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що при розгляду звернення позивача відповідач діяв відповідно до згадуваних норм Закону України «Про звернення громадян».

Доводи позивача про те, що йому не роз`яснено порядок оскарження прийнятого рішення спростовано матеріалами справи, адже листом від 07 серпня 2020 року позивача повідомлено, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб в судовому порядку є правом позивача.

Згідно пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення", Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко