Справа № 640/12163/22
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

09 серпня 2022 року м. Київ № 640/12163/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши заяву особи, що може отримати статус позивача у справі - ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (як особа, що може отримати статус позивача у справі) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- зупинення дії рішення №79 від 15.06.2022 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджене 16.06.2022 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Дмитром Петровим затверджено рішення №79 від 15.06.2022 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для прийняття рішення від 15.06.2022 №79 стало подання Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 15.05.2022 № 1152/55/109/01-2022 щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну. Заявником зазначено, що відповідачем зроблений висновок про те, що заявник становить загрозу інтересам національної безпеки або охороні громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Заявником наголошено, що вказані висновки є надуманими, передчасними та помилковими, не підтверджуються жодними обставинами та належними доказами. Необхідність вжиття таких заходів обґрунтовується тим, що на підставі прийнятого відповідачем рішення, заявник позбавлений можливості в`їхати на територію України протягом 3 (трьох) років поспіль. У той же час, заявником зазначено, що останній вже тривалий час проживає на території України, працює та навчається, володіє майном, має рідних та знайомих на території України. А тому, на думку заявника, останній як власник майна, має обов`язки по його обслуговуванню, належне виконання яких потребує його перебування в місті Києві, однак, прийняте відповідачем рішення перешкоджає належному виконанню позивачем вказаних обов`язків.

Особа, що може отримати статус позивача - ОСОБА_1 . Заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, дослідивши додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Разом з тим, представником зявника не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття рішення у справі, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, чи необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених позивачем на її обґрунтування, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.