Справа № 640/27291/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року м. Київ № 640/27291/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомГоловного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсплав Груп"
простягнення податкового боргу у сумі 2 944 547,87 грн.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецсплав Груп" про стягнення податкового боргу у сумі 2 944 547,87 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсплав Груп» () знаходиться як платник податків за неосновним місцем обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Станом на момент звернення із даним позовом до суду за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецсплав Груп" обліковується податковий борг на загальну суму 2 944 547,87 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в ній документами, згідно вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсплав Груп» () знаходиться як платник податків за неосновним місцем обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Згідно інтегрованої картки платника податків, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсплав Груп» обліковується податковий борг, на загальну суму 2944547,87 грн., з яких:

заборгованість у сумі 2 940 467,87 грн. виникла із податку на орендну плату з юридичних осіб (основний платіж - 2 219 509,04 грн., пеня 720 958,83 грн.);

заборгованість у сумі 4080,00 грн. виникла з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (основний платіж - 4080,00 грн.).

заборгованість в розмірі 2 940 467,87 грн. виникла із орендної плати з юридичних осіб за період з 17.05.2017 по 31.07.2020 з яких: 1020,00 грн. штрафні санкції нараховані відповідно до податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») №004231202 від 25.04.2017; 454799,51 грн. пеня, нарахована відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст.129 ПКУ на суми несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань: 8931,48 грн. за період з 31.01.2013 по 28.12.2017 на декларацію № 3487 від 20.02.2012;

заборгованість в розмірі 25020, 47 грн. виникла із земельного податку за період з 04.03.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 24820,96 грн. за період з 01.04.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 24564,44 грн. за період з 07.05.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 24393,42 грн. за період з 31.05.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 24182,51 грн. за період з 01.07.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 23982,99 грн. за період з 31.07.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 23773,02 грн. за період з 02.09.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 23593,93 грн. за період з 01.10.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 23408,67 грн. за період з 31.10.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 23211,05 грн. за період з 02.12.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 23031,96 грн. за період з 31.12.2013 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; заборгованість в розмірі 22840,54 грн. за період з 31.01.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 18.02.2013; 47785,49 грн. за період з 03.03.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 20.02.2014; 3552,54 грн. за період з 04.03.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 03.03.2014; 6020,57 грн. за період з 04.03.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 03.03.2014; 479,00 грн. за період з 04.03.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 03.03.2014;- 34344,58 грн. за період з 31.03.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № 400014851 від 20.02.2014; 26751,00 грн. за період з 05.05.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 20.02.2014; 26446,51 грн. за період з 02.06.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 20.02.2014; 36,70 грн. за період з 23.06.2014 по 28.12.2017, що виникла на підставі податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 03.06.2014; 13,82 грн. за період з 23.06.2014 по 28.12.2017 на підставі податкового повідомлення-рішення (форма 'Ш') № від 03.06.2014; 13613,86 грн. за період з 01.07.2014 по 28.12.2017 згідно розрахунку № від 20.02.2014; 134908,89 грн. відповідно податкового повідомлення- рішення (форма ПС) № від 26.01.2018; 1020,00 грн. донараховано штрафні санкції відповідно до податкового повідомлення-рішення (форма ПС) № від 11.04.2018; 1664416,12 грн. донараховано в поточному році основного платежу згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 14.01.2019; 416104,03 грн. донараховано штрафні санкції відповідно до податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 14.01.2019; 266159,32 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 26.04.2019 ; 1020,00 грн. донараховано штрафні санкції відповідно податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 02.05.2019; 1020,00 грн. донараховано штрафні санкції відповідно податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») № від 03.04.2020.

Враховуючи те, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецсплав Груп" обліковується узгоджена податкова заборгованість, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Податковий кодекс України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпункту 10.1.1. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно.

Пунктом 10.2. статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Податок на майно складається, зокрема, з плати за землю (підпункт 265.1.3. пункту 265.1. статті 265 Податкового кодексу України).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пункту 287.1. статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідач згідно пункту 180.1 статті 180 та підпункту 269.1.2. пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України є платником земельного податку.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 286.2. статті 286 коментованого Кодексу визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Положеннями пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно статті 290 Податкового кодексу України плата за землю зараховуються до місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодекс України для плати за землю.

Як встановлено судом, податковий борг виник в результаті несплати у встановлені терміни грошових зобов`язань, нарахованих платнику відповідно до податкового розрахунку земельного податку, оскільки самостійно відповідач податковий борг не сплачує.

У той же час, суд звернув увагу, що позивач просить стягнути заборгованість за період 2013-2017 років, на що зазначає наступне.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК, - у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

Враховуючи те, що позивачем ініційовано стягнення податкового боргу, який виник к період з 2013-2017 роки, суд приходить до висновку, що вказані вимоги заявлені із пропуском строку, передбаченого п. 102.4 ст. 102 ПК України, а тому щодо вказаних позовних вимог відсутні умови, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати земельного податку у сумі 134 908,89 грн. відповідно податкового повідомлення - рішення (форма ПС) № від 26.01.2018; 1020,00 грн. донараховано штрафні санкції відповідно до податкового повідомлення - рішення (форма ПС) № від 11.04.2018; 1664416,12 грн. донараховано в поточному році основного платежу згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № від 14.01.2019; 416104,03 грн. донараховано штрафні санкції відповідно до податкового повідомлення - рішення (форма «Р») № від 14.01.2019; 266159,32 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 26.04.2019 ; 1020,00 грн. донараховано штрафні санкції відповідно податкового повідомлення - рішення (форма «ПС») № від 02.05.2019; 1020,00 грн. донараховано штрафні санкції відповідно податкового повідомлення - рішення (форма «ПС») № від 03.04.2020 та щодо стягнення заборгованості у сумі 2940467,87 грн. із податку на орендну плату з юридичних осіб, заборгованості у сумі 4080,00 грн. виникла з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (основний платіж - 4080,00 грн.), заборгованість в розмірі 2940467,87 грн., що виникла із орендної плати з юридичних осіб за період з 17.05.2017 по 31.07.2020, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, податковий борг із орендної плати юридичних осіб виник на підставі податкових повідомлень-рішень, які були направлені на податкову адресу відповідача.

Згідно з п.58.1ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень до суду відповідачем не надано.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У п. 95.3 ст. 95 ПК України зазначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Стягнення коштів і продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 цього Кодексу).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами пункту 59.1 статті 59 ПК України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

У той же час відповідно до пункту 59.5 цієї ж статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В той же час, матеріали даної справи не містять доказів того, що контролюючим органом було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу, що свідчить про порушення позивачем процедури стягнення податкової заборгованості, а відтак вказана заборгованість не набула статусу узгодженого податкового боргу, а тому не підлягає примусовому стягненню.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19,77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.С. Мазур