Справа № 141/308/22
Суддя: Климчук С. В.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 141/308/22
Провадження № 2-а/141/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засіданні Рожковій Л.М.,

за участю сторін

позивача: не з`явився,

представника позивача: адвоката Панасюк Н.А.,

відповідача: не з`явився,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу № 141/308/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

06.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання дій протиправними.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26.06.2022 року інспектор ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП старший лейтенант поліції Марчук Сергій Олександрович виніс відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5531976 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, 26.06.2022 року об 11 год 43 хв у м. Іллінці по вул. Незалежності водій керував автомобілем, під час руху не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, порушив п. 2.3 (в) ПДР порушення правил користування ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вважає вказану постанову протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії інспектора ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції Марчука Сергія Олександровича і визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5531976, яка винесена 26.06.2022 року відносно нього.

Ухвалою суду від 19.07.2022 року відкрито провадження у справі № 141/308/22 та призначено до розгляду на 28.07.2022 року.

Судове засідання, призначене на 28.07.2022 року, було відкладено на 30.08.2022 року, за клопотанням представника позивача адвоката Панасюк Н.А.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 30.08.2022 року не з`явився, повноважного представника до суду не направив. При цьому, ухвалу суду від 19.07.2022 року отримав 22.07.2022 року, та 04.08.2022 року подав відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що 26.06.2022 року інспектором ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Марчуком С.О. був зупинений транспортний засіб по вул. Незалежності у м. Іллінці, яким керував ОСОБА_1 , не пристебнутий ременем безпеки, що є порушенням п. 2.3 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. В результаті вищевикладеного, інспектором винесено постанову серії ЕАР № 5531976 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Дії інспектора ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо факту вчинення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 є правомірними та законними. Крім того, подія, яка склалася частково зафіксована на боді-камеру інспектора, що в свою чергу підтверджує факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. Таким чином, ГУНП вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395, а інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

В судовому засіданні 30.08.2022 року представник позивача адвокат Панасюк Н.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила суд позов задовольнити повністю. Представник позивача зазначила, що вказана постанова є протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки ОСОБА_1 не керував, а у матеріалах справи відсутні докази його вини. Крім того, з оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у графі «до постанови додається» міститься прочерк, тобто жодних доказів на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення суб`єктом владних повноважень зібрано не було. Відповідачем до відзиву додано відеодоказ скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, однак посилання на даний доказ у постанові відсутнє, тому даний відеоматеріал є недопустимим доказом у справі. Також, до суду не надано доказів, що інспектор поліції відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надав водію можливість реалізувати своє право на отримання правової допомоги, встановлював свідків правопорушення і відібрав у них покази, у підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, встановив обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Оскільки відповідачем не було направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Крім того, згідно ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Панасюк Н.А., розглянувши матеріали адміністративного позову, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступних висновків.

Відповідно до постанови серії ЕАР № 5531976 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 26.06.2022 року об 11 год 43 хв був зупинений транспортний засіб «Mercedes-Benz Vito 110 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Незалежності у м. Іллінці, яким керував ОСОБА_1 не пристебнутий ременем пасивної безпеки, що є порушенням п. 2.3 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5531976 від 26.06.2022 року, складена інспектором ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Марчуком Сергієм Олександровичем, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вважаючи постанову серії ЕАР № 5531976 від 26.06.2022 року протиправною, ОСОБА_1 просив її скасувати та визнати протиправними дії інспектора поліції.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі за ч. 5 ст. 121 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Відповідач Головне управління Національної поліції у Вінницькій області не погоджуючись з доводами позивача, на підтвердження скоєного ОСОБА_1 правопорушення, зокрема, надав відеозапис з портативної боді-камери інспектора поліції, який судом переглянуто.

Вказаним відеозаписом зафіксовано, зокрема, спілкування інспектора з ОСОБА_1 , під час якої останній не заперечував факт керування транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки. При цьому, особа, яка знаходилась поруч з ОСОБА_1 підтвердила, що вони дійсно під час руху автомобіля не були пристебнуті ременями безпеки.

Також, до позовної заяви не надані належні, допустимі та достатні докази, які б свідчили про те, що позивач користувався ременем безпеки під час керування транспортним засобом.

Крім того, відповідно до відеозапису поліцейським дотримано процедуру складання постанови про адміністративне правопорушення, а саме роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок сплати штрафу, було запропоновано позивачеві надати свої пояснення та зауваження до постанови, а також оголошено про прийняте рішення.

Доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки оглянутим відеозаписом спростовується зазначене.

При цьому, судом не встановлено порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а також працівником поліції дотримано вимог статті 283 КУпАП, у фабулі оскаржуваної постанови викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, інспектор поліції при винесенні постанови відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Також, суд звертає увагу, що не заслуговують на увагу твердження представника позивача про порушення права на захист, оскільки позивачем не надано будь яких доказів, що останній заявляв таке клопотання до розгляду справи інспектором, як і не зазначено в п. 7 постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 5531976 інформації про наявність такого клопотання. Крім того, позивач скористався правом на захист при зверненні до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання дій протиправними.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію рішення суду направити відповідачу.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 05.09.2022 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050).

Суддя С.В. Климчук