Справа № 360/685/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2022 року Справа № 360/685/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 26 січня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУПФУ в Харківській області) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у вчиненні дій щодо повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн;

зобов`язати відповідача сформувати подання до Управління Державної Казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 листопада 2020 року між позивачем, як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свергуновою В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3130, згідно з яким позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до квитанції від 24 листопада 2020 року позивачем з операції купівлі-продажу нерухомого майна сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 5028,96 грн.

Позивач 17 грудня 2021 року звернувся до відповідача із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 5028,96 грн.

Листом від 10 січня 2022 року № 2000-0605-8/3853 відповідач відмовив позивачу мотивуючи тим, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбають майно вперше, таким чином підстав для повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна ГУПФУ в Харківській області не вбачає.

Позивач з такими діями не згоден, оскільки ОСОБА_1 придбав житло вперше, про що й вказав в своїй заяві, тому відповідач безпідставно відмовив в підготовці та оформленні подання для повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

Ухвалою від 31 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відмовлено у залученні Управління Державної Казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; запропоновано відповідачу надати до суду протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали відзив на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; зобов`язано відповідача надати до суду в строк до 14 лютого 2022 року пакет документів, поданий позивачем разом із заявою від 17 грудня 2021 року щодо повернення помилково сплаченого позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн, та рішення, прийняте за наслідками розгляду зазначеної заяви.

Ухвалою від 20 червня 2022 року повторно запропоновано ГУПФУ в Харківській області надати на офіційну електрону адресу суду або за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали відзив на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, та зобов`язано подати протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї ухвали пакет документів, поданий позивачем разом із заявою від 17 грудня 2021 року щодо повернення помилково сплаченого позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн, та рішення, прийняте за наслідками розгляду зазначеної заяви.

Від ГУПФУ в Харківській області 25 липня 2022 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Пенсійний фонд України контролює справляння збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, тому на нього покладений обов`язок щодо формування подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету (згідно із додатком 1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787), яке надається платнику збору для подальшого звернення до відповідних управлінь Державної казначейської служби.

Однак відповідно до положення «Про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 (зі змінами), органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбавають майно вперше. Первинність придбавання нерухомого майна може бути встановлена судом.

З 26 вересня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 866, про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, якою встановлено перелік документів, що можуть свідчити про те, що особа придбаває житло вперше, а саме: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року). Враховуючи зазначене, у ГУПФУ в Харківській області відсутні підстави для складення подання на повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Також відповідачем у відзиві заявлено клопотання про залучення Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області до участі в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, в задоволенні якого відмовлено ухвалою від 06 вересня 2022 року.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Між ОСОБА_2 (Продавець), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (Покупці) 24 листопада 2020 року укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свергуновою Вікторією Андріївною та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 3130, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: Договору купівлі-продажу квартири від 24 листопада 2020 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 грудня 2020 року № 235030445, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01 вересня 2022 року № 308773785.

Відповідно до пункту 3 цього Договору за погодженням сторін продаж здійснено здійснено за суму 1005792,54 грн (один мільйон п`ять тисяч сімсот дев`яносто дві гривні 54 коп.).

Згідно з копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 24 листопада 2020 року сплачено 5028,96 грн (п`ять тисяч двадцять вісім гривень 96 коп.), призначення платежу: сплата збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Позивач 07 грудня 2021 року звернувся до ГУПФУ в Харківській області із заявою щодо повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідь на яку отримав лист відповідача від 10 січня 2022 року № 2000-0605-8/3852 з відмовою у складенні подання на повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Відмова відповідача мотивована тим, що згідно з положеннями Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності умов, що підтверджують звільнення від сплати такого збору. Наявність квитанції від 24 листопада 2020 року свідчить про те, що нотаріусом при посвідченні договору встановлено обов`язок щодо сплати ОСОБА_1 такого збору в розмірі 5028,96 грн. В свою чергу, органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбавають майно вперше.

Також з наявних в матеріалах справи копій листа Сєвєродонецької міської ради від 03 липня 2018 року № 2202/П-3975, листа Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 25 листопада 2020 року № 1167/П-2389 та рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 25 червня 2018 року № 428 судом встановлено, що ОСОБА_1 у складі сім`ї ОСОБА_3 з 10 травня 2018 року перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов у виконкомі Сєвєродонецької міської ради (Військово-цивільній адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області) у загальній черзі та у першочерговому списку (учасник бойових дій).

Згідно з копією довідки ТВБВ № 10012/07 Філії Луганське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» від 25 листопада 2020 року № 110.35-23/1324 у клієнта ОСОБА_3 в ТВБВ № 10012/07 відкритий спеціальний поточний рахунок для зарахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо-переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей. Станом на 25 листопада 2020 року залишок коштів на поточному рахунку складає 1005792,54 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР (положення, наведено в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України;

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріуси щокварталу, до 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом, подають до органів Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в порядку та за формою, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит Пенсійного фонду України та його територіальних органів, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, нотаріусів, адвокатів надається у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону № 400/97-ВР регулює Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок № 1740), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій».

Згідно з пунктом 15-1 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 15-2 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Пунктом 15-3 Порядку № 1740 визначено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26 вересня 2020 року визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа не сплачує збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

Зі змісту пункту 15-2 Порядку № 1740 слідує, що з 26 вересня 2020 року фізична особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо подає нотаріусу заяву про те, що перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25 листопада 2021 року в справі № 280/9714/20.

У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 виконав вимоги пункту 15-2 Порядку № 1740 щодо подання нотаріусу відповідної заяви та документів при посвідченні договору купівлі-продажу квартири.

Однак в матеріали справи надано належні докази, що позивач на час купівлі квартири перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов у складі сім`ї ОСОБА_3 у Військово-цивільній адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (орган, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов).

Таким чином з наданих в матеріали справи документів судом встановлено, що позивач на момент купівлі квартири за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 24 листопада 2020 року був звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розумінні пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР, як особа, яка придбавала житло та перебувала в черзі на одержання житла.

Проте, як вже вище вказано, згідно із квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 24 листопада 2020 року сплачено 5028,96 грн збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже судом встановлено, що позивачем помилково сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування під час купівлі квартири за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 24 листопада 2020 року, тому він має право на його повернення з бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Станом на дату подачі заяви ОСОБА_1 про повернення помилково сплачених грошових коштів (збору на обов`язкове державне пенсійне страхування) від 07 грудня 2021 року процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787), в редакції наказу Міністерства фінансів України від 29.04.2021 № 244.

Відповідно до абзаців першого, другого, шостого та дев`ятого пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 787 платник подає до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів, з урахуванням норм статті 253 та частини другої статті 255 Цивільного кодексу України.

Платник подає до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів, з урахуванням норм статті 253 та частини другої статті 255 Цивільного кодексу України.

Аналіз наведених положень Порядку № 787 свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання платником до відповідного головного управління Казначейства таких документів: заяви платника про повернення коштів з бюджету; подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжного доручення, що підтверджує зарахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом в даному випадку є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року в справі № 813/1126/17.

Оскільки судом встановлено, що позивач на час придбання квартири за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 24 листопада 2020 року був звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а відповідачем вчинено дії щодо розгляду заяви позивача від 07 грудня 2021 року, наслідком яких стало надіслання листа-відмови в складанні подання про повернення помилково сплачених позивачем коштів, суд дійшов висновку про допущення з боку відповідача протиправних дій.

Твердження відповідача, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями щодо визнання особи такою, що звільнена від сплати збору, суд відхиляє з тих підстав, що відсутність таких повноважень не може ставитися в провину особі та позбавляти її права повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої статті 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - покладено на відповідача.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що саме відповідач зобов`язаний довести, що позивач на час придбання квартири за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 24 листопада 2020 року не був звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Наведені відповідачем у відзиві твердження не спростовують встановлених судом обставин, що позивач на час придбання квартири за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 24 листопада 2020 року був звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тому відповідач мав оформити подання про повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за заявою позивача від 07 грудня 2021 року.

Щодо обраного позивачем способу захисту його порушеного права на повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає, що зважаючи на встановлені обставини, враховуючи нормативне врегулювання спірних правовідносин, належним способом захисту порушених прав позивача є:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в оформленні подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн;

зобов`язання відповідача сформувати подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн (п`ять тисяч двадцять вісім гривень 96 коп.), сплаченого згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 24 листопада 2020 року.

Саме такий спосіб захисту у повній мірі відповідатиме об`єкту порушеного права позивача та сприятиме його відновленню у спірних правовідносинах.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача направити подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування до Управління Державної Казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області, то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити, оскільки відповідно до пунктів 5 та 10 Порядку № 787 таке подання подається до відповідного головного управління Казначейства самим платником разом із відповідною заявою та платіжним документом, а не органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено 992,40 грн судового збору, що підтверджено квитанцією від 25 січня 2022 року.

Оскільки за своїм змістом позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з корегуванням обраного позивачем способу захисту його порушених прав, а також зважаючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати в сумі 992,40 грн належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код за ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 5028,96 грн (п`ять тисяч двадцять вісім гривень 96 коп.), сплаченого згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 24 листопада 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова