Справа № 640/4067/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року м. Київ № 640/4067/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Кредитної спілки «Українська провідна» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування розпорядження,

встановив:

17.02.2020 Кредитна спілка (далі - КС) «Українська провідна» звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомісія), про:

визнання протиправним та скасування розпорядження Нацкомісії від 28.01.2020 №196 щодо застосування заходів впливу до КС «Українська провідна».

В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням відповіді на відзив, представник позивача зазначив, що оскаржуване розпорядження не відповідає вимогам законодавства, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки норми Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підпадають під діяльність з надання фінансових послуг, а на момент видачі кредиту ОСОБА_1 (13.11.2018) в Україні особливого періоду не було.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Чудак О.М. від 18.03.2020 прийнято позовну заяву КС «Українська провідна» до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за його позовом. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

У відзиві на позовну заяву, з урахуванням заперечення на відповідь на відзив, представник відповідача вказує на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, зокрема, з огляду на те, що відсутній предмет спору, оскільки оспорюване розпорядження відповідача є виконаним, що підтверджується копією платіжного доручення від 17.04.2020 № 643. Також Нацкомісія зазначила, що в силу вимог пункту 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відтак, нараховуючи ОСОБА_1 який перебуває на військовій службі за контрактом, штрафні санкції, КС «Українська провідна» порушила вимоги законодавства про фінансові послуги, у зв`язку із чим щодо неї відповідачем правомірно винесено розпорядження від 28.01.2020 №196 щодо застосування заходів впливу.

Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

10.09.2019 Міністерство оборони України звернулось до Нацкомісії із листом № 266/523, у якому зазначено, що до Міністерства оборони України надходять звернення щодо фактів порушення банками та фінансовими установами положень пункту 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ. Оскільки в Україні з 17.04.2014 дії особливий період, то військовослужбовці, незалежно від місяця проходження служби, мають право на гарантії, визначені наведеною вище нормою Закону. З огляду на викладене Міністерства оборони України висловило Нацкомісії прохання вжити заходів щодо неухильного виконання вимог законодавства з метою недопущення порушень прав військовослужбовців.

23.12.2019 посадовими особами Нацкомісії складено акт про правопорушення, вчинені КС «Українська провідна» на ринку фінансових послуг за № 2135/15-4/15, у якому зафіксовано, що за результатами розгляду звернення (вх.від 11.11.2019 № В -17727) Василенка В.М. (далі - Позичальник), а також інформації та документів, що надійшли на вимогу Нацкомісії листом позивача від 21.11.2019 № 06-11/2019 (вх.від 25.11.2019 № 1002/КУ), виявлено, що між Позичальником та КС «Українська провідна» укладено договір про споживчий кредит про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 13.11.2018 № 101/18 км (далі - Договір), відповідно до умов якого, Позичальнику надано кредит у розмірі 56 00, 00 грн. Відповідно до пункту 2.1 Договору, кредит надається на 12 місяців. Пунктом 2.4 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного пунктом 2.1 Договору. Пунктом 3.1 Договору визначено, що плата за користування кредитом (проценти) є фіксованого та становить 58% річних. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом за фактичне число календарних днів користування кредитом.

Відповідно до наданих Спілкою документів листом від 25.11.2019 № 1002/КУ, Позичальник 10.10.2019 звернувся до відповідача із заявою, яку зареєстровано Спілкою 10.10.2019 за № 37 (далі - Заява) щодо припинення здійснення нарахувань відсотків, пені та штрафів за Договором, у зв`язку із вимогами пункту 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ та надав Довідку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідно до якої, він перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 17.04.2012 та копію службового посвідчення від 22.10.2014 серії НОМЕР_2 .

Протоколом засідання кредитного комітету КС «Українська провідна» 31.10.2019 прийнято рішення відмовити Позичальнику у задоволенні Заяви, про що Позичальника та поручителя Позичальника повідомлено листом від 05.11.2019 № 1103,1104.

Згідно з довідкою про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, наданої листом позивача від 21.11.2019 № 06-11/2019 (вх.від 25.11.2019 № 1002/КУ), Позичальнику, станом на 21.11.2019, за Договором нараховано плату за користування кредитом (відсотки) - 19037, 52 грн. Позичальником сплачено 69 600,00 грн, з яких на погашення відсотків зараховано 17389,26 грн, на погашення основного боргу (тіло кредиту) - 52210,74 грн.

Листом від 23.12.2019 № 10753/15-8 Нацкомісія направила позивачу вказаний акт про правопорушення від 23.12.2019 № 2135/15-4/15 та повідомила, зокрема про те, що розгляд справи відбудеться 16.01.2020 об 11 год.00 хв за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3 та, що згідно із підпунктом 3 пункту 4.14 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомісії від 20.11.2012 № 2319 (далі - Положення 2319) керівник або уповноважений представник особи має бути присутнім при розгляді справи про правопорушення.

Розпорядженням від 28.01.2020 № 196 «Про застосування заходу впливу до КС «Українська провідна»» Нацкомісія постановила зобов`язати КС «Українська провідна» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити її про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 18.02.2020 включно. Вказане розпорядження мотивовано тим, що позивачем нараховано ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі, пеню за невиконання зобов`язань, а також проценти за договором від 13.11.2018 № 101/118 км, чим порушено вимоги частини другої статті 2 Закону України від 12.07.2001 № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-ІІІ), яка встановлює, що фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності; статті 5 Закону України від 20.12.2001 № 2908-III «Про кредитні спілки» (далі - Закон № 2908-ІІІ), згідно із якою кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів; пункту 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ, який встановлює, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

КС «Українська провідна» не погодившись з розпорядженням відповідача від 28.01.2020 № 196 звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлює Закон № 2664-ІІІ.

Метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Повноваження Нацкомісії, визначені, зокрема у статті 28 Закону № 2664-ІІІ, згідно із пунктом 10 частини першої якої Нацкомісія, у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до статті 39 Закону № 2664-ІІІ у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону № 2664-ІІІ Нацкомсія, може зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

У разі якщо порушення та його наслідки усунені порушником самостійно до застосування заходів впливу, крім випадків, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону, Уповноважений орган не застосовує заходи впливу за таке порушення.

Частинами другою та третьою статті 40 Закону № 2664-ІІІ визначено, що порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, щодо застосування заходів впливу у вигляді тимчасової адміністрації є виконавчим документом.

Відповідно до пунктів 1, 10 частини першої статті 28, статей 39 - 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підпунктів 4, 40 пункту 4, пункту 13 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1070, Нацкомісія розпорядженням від 20.11.2012 № 2319 «Про затвердження Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України» затвердила Положення № 2319, яке визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Нацкомісією про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Норми цього Положення не застосовуються до правовідносин, що виникають відповідно до Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та «Про ліцензування видів господарської діяльності» (пункт 1.1 розділу I Положення № 2319).

Пунктом 1.11 розділу I Положення № 2319 передбачено, що посадова особа Нацкомісії при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення.

За правилами пункту 2.1 Нацкомісія може застосовувати такий захід впливу як зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення.

Рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Письмове розпорядження (припис) Нацкомфінпослуг повинно містити:

дату та номер розпорядження (припису), місце його складання;

відомості про особу (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ);

зміст виявленого порушення законодавства про фінансові послуги;

норму законодавства про фінансові послуги, яку порушено особою;

посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксоване порушення законодавства про фінансові послуги;

строк усунення особою порушення законодавства про фінансові послуги та повідомлення Нацкомфінпослуг про усунення порушення законодавства про фінансові послуги;

прізвище, ініціали та підпис Голови Нацкомфінпослуг або члена Нацкомфінпослуг, який виконує обов`язки та повноваження Голови Нацкомфінпослуг;

відбиток печатки Нацкомфінпослуг.

Невиконання вимог письмового розпорядження (припису) є підставою для застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках (пункт 2.2 Положення 2319).

У справі, яка розглядається судом встановлено, що тим, що у зв`язку із тим, посадовими особами Нацкомісії виявлено, що позивачем нараховано ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі під час особливого періоду, пеню за невиконання зобов`язань, а також проценти за договором від 13.11.2018 № 101/118 км, про що складено відповідний акт, позивача розпорядженням від 28.01.2020 № 196 «Про застосування заходу впливу до КС «Українська провідна»» до позивача застосовано заходи впливу, які полягають в усуненні останнім порушень законодавства про фінансові послуги.

Так, Закон № 2011-ХІІ відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтями 1, 2 Закону № 2011-ХІІ закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Положеннями статті 14 Закону № 2011-ХІІ передбачені пільги військовослужбовцям та членам їх сімей, серед яких, згідно із пунктом 15 якої визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Отже, оскільки військовослужбовцям на певний конкретно визначений період скасовано відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Разом з тим, статтею 1 Законом України від 06.12.1991 №1932-XII «Про оборону України» визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженим Законом України від 17.03.2014 № 1126-VI «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено часткову мобілізацію, після якої, Президент України своїми указами оголошував часткову мобілізацію (чергові хвилі мобілізації).

Отже, особливий період закінчується не з моменту демобілізації (часткової демобілізації) осіб призваних на військову службу, а лише з моменту закінчення воєнного часу і частково відбудовного періоду після закінчення воєнних дій, а закінчення періодів мобілізацій не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

До того ж, відповідно до пункту 1 та пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Військовому командуванню, зокрема Служби безпеки України разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органам місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачувані Законом України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. У подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022 та від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжувався ще на 150 діб та відповідно до Закону України від 22.05.2022 № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» він діє до 23.08.2022.

Вказані обставини, є загальновідомим фактом.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 13.03.2014 № 876-VII «Про Національну гвардію України» (далі - Закон № 876-VII) Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ), відповідно до частини першої статті 2 якого, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною другою цієї статті Закону № 2232-ХІІ передбачено, зокрема, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення).

Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 № 1153 дія Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України поширюються на військовослужбовців Національної гвардії України (пункт 3 Указу Президента України № 1153).

Пункт 10 Положення свідчить про те, що військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.

Отже, на час виникнення спірних відносин, на ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України поширюються пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ.

Згідно з положеннями статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог у зв`язку із чим вони задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного вище, оскаржуване у цій справі розпорядження відповідає критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 19 Конституції України, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні, а відповідач не поніс витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Кредитної спілки «Українська провідна» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування розпорядження, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Чудак