Справа № 160/10681/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
20 липня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області внести достовірні відомості про відсутність за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 боргу зі сплати орендної плати за землю за період 2016-2018 роки через відкорегування ІКП шляхом виключення нарахувань по податковим деклараціям плати за землю за період 2016, 2017, 2018 роки 2 082 630,60 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
18.08.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві. Також зауважено, що відповідач не оспорює факт оплати позивачем орендної плати за землю за 2016, 2017, 2018 роки. На думку позивача, єдиним ефективним способом захисту її права є відкорегування ІКП шляхом виключення нарахувань по податковим деклараціям плати за землю за період 2016, 2017, 2018 роках у розмірі 2 082 630,60 грн.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що за даними інформаційної системи ДПС України, фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в ГУ ДПС, Амур-Нижньодніпровський ДПІ, як платник орендної плати з фізичних осіб.
Відповідачем на підставі п. 286.5 ст. 286, п. 287.10. ст. 287, п. 288.1. 288.2, 288.3 ст. 288 ПКУ ОСОБА_1 було нараховано орендну плату з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18010900) за 2016-2018 роки та сформовані податкові-повідомлення рішення від 29.04.2019 № 270150/1-5353-0461 в сумі 809 818,65 грн та від 27.06.2019 № 426720/1-5353-0461 в сумі 1 716 819,68 грн.
Станом на 12.02.2020 відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу по ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у сумі 2 525 431,34 грн., який виник внаслідок несплати нарахувань по податковим повідомленням-рішенням від 29.04.2019 №270150/1-5353-0461 та від 27.06.2019 №426720/1-5353-0461.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просила:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року у справі №160/7058/21, залишеним без змін Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № 13663-52 від 17.02.2020 р. про визначення податкового боргу в частині 2 081 423,61 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року підтверджено сплату позивачем у 2016 році орендної плати за землю у розмірі 667509,00 грн., у 2017 році 707560,80 грн., у 2018 році 707560,80 грн. разом 2 082 630,60 грн.

Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, враховуючи Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року у справі №160/7058/21, сума податкового боргу становила 44 007,58 грн. (2 525 431,34 грн. (податковий борг згідно з податковою вимогою за 2016-2018рр.) - 2 081 423,61 грн. (встановлена судом фактично сплачена сума орендної плати за 2016-2018рр.).

Також, судом з матеріалами справи встановлено, що на виконання вказаного судового рішення від 17.06.2021 року позивачем 05.08.2021р. було сплачено грошову суму у розмірі 120 000, 00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 123 від 05.08.2021р.

12.08.2021р. позивачем сплачено грошову суму у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 127 від 12.08.2021р.

02.09.2021р. позивачем сплачено грошову суму у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 135 від 02.09.2021р.

Таким чином, станом на час розгляду справи розмір боргу позивача зі сплати орендної плати за землю становить 124 007,53 грн. (444 007,58 - (120 000,00 + 100 000,00 + 100 000,00).

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступнне.

З 21.04.2021 правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за № 321/35943.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку № 5, оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

За змістом пункту 5 Розділу І цього Порядку, моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів. Дії працівників територіальних органів ДПС під час відображення в інформаційній системі первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку №5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до пункту 1 Глави 4 Розділу III Порядку, для забезпечення повноти та своєчасності відображення в ІКП показників щодо надходжень платежів підрозділом, що здійснює облік платежів, щоденно здійснюється попередній контроль. В інформаційній системі щоденно формується реєстр співставлення інформації про надходження платежів за даними Казначейства та податкових органів (далі - реєстр надходжень) на підставі даних реєстру «Рознесені платежі». Моніторинг повноти та своєчасності відпрацювання реєстру «Нерознесені платежі» за поточний банківський день забезпечується керівником підрозділу, що здійснює облік платежів.

У разі наявності розбіжностей у реєстрі надходжень підрозділ, що здійснює облік платежів, вживає заходів щодо усунення таких розбіжностей (п. 2 Глави 4 Розділу III Порядку).

Пунктом 1 Глави 5 Розділу III Порядку встановлено, що у разі проходження попереднього контролю в інформаційній системі генерується модуль контролю за показниками надходжень. Якщо в інформаційній системі модуль контролю за показниками надходжень не згенеровано, підрозділ, що здійснює облік платежів, вживає заходів щодо усунення розбіжностей шляхом: відпрацювання реєстру «Нерознесені платежі» за поточний банківський день; виключення з обробки платежів, які не підлягають рознесенню тощо. Наявність згенерованого модуля контролю за показниками надходжень свідчить про проходження загального контролю.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДПС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДПС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Вищевказаним Порядком передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Відповідно до глави 4 Розділу V Порядку №5, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається, зокрема, інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Суд зазначає, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом.

Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом за такою вимогою про сплату боргу.

Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року в адміністративній справі № 826/9288/18.

Суд також зазначає, що визнання судом протиправною та скасування вимоги про сплату боргу без виключення податковим органом сум боргу (на підставі яких була сформована спірна вимога) з інтегрованої картки позивача, спричинить подальше формування в автоматичному режимі іншої вимоги про сплату боргу на таку невиключену суму та зумовить повторне звернення позивача до суду за її оскарженням, а відтак без зобов`язання відповідача виключити суму боргу з інтегрованої картки спосіб захисту прав позивача не буде ефективним та не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Способи захисту права, як передбачені законом дії, безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності щодо захисту прав.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: а) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 5 цього Кодексу, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведених норм процесуального законодавства слідує, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2020 у справі № 560/4131/18, яка є обов`язковою для застосування відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 23.02.2021 у справі №820/11409/15 вказав, що картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету і, відповідно, зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу.

Наявність інформації у інтегрованій картці, достовірність інформації у інтегрованій картці можуть бути оскаржені до суду.

Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі № 804/1614/16 вказував, що облік нарахованих та сплачених сум податків і зборів, який ведеться органами ДФС, спричиняє правові наслідки для підприємства у вигляді змін у структурі податкових зобов`язань платника податків в інформаційних системах (базах) органів ДФС, що в свою чергу свідчить про наявність матеріально-правового інтересу у тому, щоб дані у картці особового рахунку підприємства правильно відображали фактичний стан його зобов`язань та платежів до бюджету. Відомості, внесені податковим органом до баз даних, є податковою інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.

Приймаючи до уваги наведені обставини та зважаючи на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року у справі 160/7058/21, яке набрало законної сили, підтверджено сплату позивачем орендної плати за землю за період - 2016 - 2018р.р. на загальну суму 2 082 630,60 грн., у зв`язку з чим було визнано протиправною вимогу №13663-52 від 17.02.2020 року в частині визначеного податкового боргу у розмірі 2081423,61 грн. (фактично сплачені позивачем суми грошового зобов`язання), суд приходить до висновку, що обліковування в ІКП позивача станом на час розгляду справи податкового боргу у розмірі 2 082 630,60 грн. є безпідставним.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника шляхом внесення до неї наступних змін:

- виключення даних про податковий борг ОСОБА_1 зі сплати орендної плати з фізичних осіб (КБК 18010900) за період 2016, 2017, 2018 роки у сумі 2 082 630,60 грн.

В даному випадку, на переконання суду, відображення неіснуючого боргу в інтегрованій картці платника податків може призвести до порушення статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже перешкоджає позивачу мирно володіти та розпоряджатися своїм майном.

Також, при вирішенні спору по суті суд враховує, що у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з п.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Частиною 2 статті 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника шляхом внесення до неї наступних змін:

- виключення даних про податковий борг ОСОБА_1 зі сплати орендної плати з фізичних осіб (КБК 18010900) за період 2016, 2017, 2018 роки у сумі 2 082 630,60 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник