Справа № 240/33623/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/33623/21

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Житомирській області з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у сумі 358654,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 358654,16 грн., який не сплачений відповідачем у добровільному порядку.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Копію зазначеної ухвали суд надіслав на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, однак поштовий конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із зазначенням Укрпошти про його повернення до суду у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. За таких підстав повістка вважається врученою відповідачу.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Станом на дату розгляду справи відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 358354,16 грн., серед яких: 342743,87 грн. - основний платіж, 12468,15 грн. - штрафна санкція та 3142,14 грн. - пеня.

Так, відповідачем подано податкову декларацію від 25.10.2018 платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 119352,45 грн. (залишок несплаченої заборгованості становить 58008,03 грн.). Залишок несплаченого грошового зобов`язання у строки, визначені Кодексом, має статус податкового боргу.

Крім того, на підставі акта перевірки №6689/06/30-52-13/ НОМЕР_1 від 23.10.2018 відповідачу були визначені грошові зобов`язання зі сплати податків, внаслідок чого було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2018, яким відповідачу нараховано штрафні санкції в сумі 275,60 грн. за затримку строків сплати грошового зобов`язання.

На підставі акта перевірки №6690/30-52-13/ від 23.10.2018 відповідачу також були визначені грошові зобов`язання зі сплати податків, внаслідок чого було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 23.10.2018, яким відповідачу нараховано штрафні санкції у сумі 4125,03 грн.

Відповідачем подано податкову декларацію від 07.02.2019 платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 28880,34 грн. основного платежу, яке не сплачено у строки, визначені Кодексом, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Відповідачем подано податкову декларацію від 11.04.2019 платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 16837,60 грн., яке не сплачено у строки, визначені Кодексом, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

На підставі акта перевірки №1909/06/30-52-13/ НОМЕР_1 від 24.04.2019 відповідачу були визначені грошові зобов`язання зі сплати податків, внаслідок чого було прийняте податкове повідомлення-рішення від 24.04.2019 №, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 5000,00 грн.

На підставі акта перевірки від 21.05.2019 №2076/06/30-52-13/ НОМЕР_1 відповідачу були визначені грошові зобов`язання зі сплати податків, внаслідок чого було прийняте податкове повідомлення-рішення від 21.05.2019 №, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 3067,52 грн.

У позовній заяві позивач зазначив про те, що на підставі акта перевірки від 21.05.2019 №2076/06/30-52-13/ НОМЕР_1 відповідачу були визначені штрафні санкції у сумі 3367,52 грн. Від позивача надійшла заява, в якій ГУ ДПС у Житомирській області зазначає, що у тексті податкового повідомлення - рішення від 21.05.2019 № була допущена технічна помилка, а саме: зобов`язано платника сплатити штраф у сумі "три тисячі шістдесят сім гривень 52 копійки", а потрібно було вказати "три тисячі триста шістдесят сім гривень 52 копійки", оскільки саме ця сума є сумою 20% штрафу за затримку на 158 календарних днів сплати/несплату (перерахування) фізичною особою грошового зобов`язання у сумі 16837,60 грн., як це передбачено ст. 126 ПК України.

Втім, суд не може погодитись з наявністю правових підстав для задоволення позовних вимог у сумі 3367,52 грн., оскільки за приписами пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний сплатити суму грошового зобов`язання, нараховану контролюючим органом. У даному випадку, податковим повідомленням-рішенням від 21.05.2019 № нараховано грошове зобов`язання у сумі 3067,52 грн., яке і підлягає стягненню з платника податку відповідно до приписів Податкового кодексу України. Правових підстав для перекладання на позивача наслідків помилки суб`єкта владних повноважень у суду немає та чинним законодавством не передбачено. Так, згідно з концепцією "принципу належного урядування" ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Судом також встановлено, що відповідачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 05.07.2019, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання в сумі 8272,15 грн. основного платежу та не сплачено його у строки, визначені Кодексом, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Відповідачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 04.02.2020, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 222390,25 грн. основного платежу та не сплачено його у строки, визначені Кодексом, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Відповідачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 28.04.2020, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 2428,25 грн. основного платежу та не сплачено його у строки, визначені Кодексом, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Відповідачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 20.10.2020, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання в сумі 2428,25 грн. основного платежу та не сплачено його у строки, визначені Кодексом, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Відповідачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 20.10.2020, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання у сумі 3499,00 грн. основного платежу та не сплачено його у строки, визначені Кодексом, тому дане зобов`язання має статус податкового боргу.

Відповідачу нараховано відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України пеню у сумі 3142,14 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались у судовому порядку, тому визначені ними грошові зобов`язання вважаються узгодженими.

Податковий обов`язок щодо сплати сум грошових зобов`язань у встановлений законодавством строк відповідачем виконаний не був.

Позивачем сформовано податкову вимогу від 16.11.2018 за формою "Ф" №15105-52, яку було направлено на адресу відповідача, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Докази, які б підтверджували, що згадана податкова вимога відповідачем оскаржувалась, суду надано не було. У добровільному порядку сума боргу відповідачем сплачена не була.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, судом враховується таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

У силу положень пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Суду не надано доказів оскарження наведених податкових повідомлень-рішень, а також доказів сплати самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 59.3 цієї статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Відповідно до пункту 59.4 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. При цьому, за правилами пункту 59.5 цієї ж статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Станом на день розгляду справи податковий борг відповідача у сумі 358354,16 грн. підтверджений позивачем і доказів сплати чи часткового погашення суми податкового боргу відповідачем суду не надано.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пунктів 95.1 95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи, що відповідачем заборгованість у сумі 358354,16 грн. не сплачена, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ГУ ДПС у Житомирській області підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10003, код ЄДРПОУ ВП 44096781) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області податковий борг у розмірі 358354,16 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 06.09.2022.

Суддя Н.М. Майстренко