Справа № 299/3757/22
Суддя: Кашуба А. В.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3757/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

Головуючий суддя Кашуба А.В.

Секретар судових засідань Чернянчук К.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Виноградів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. Постанова серії БАВ№150590 від 15.07.2022, - в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 15.07.2022 року поліцейський СРПП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Гук М.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАВ №150590, за порушення позивачем ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП та керуючись ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП в розмірі 3400 гривень.

Позивач вказує, що обставини вказані в постанові не відповідають дійсності, він не порушував правил дорожнього руху передбачених п. 2.1 ПДР, одночасно не заперечує проти тієї обставини, що керував транспортним засобом без мотошолому.

Щодо порушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, позивач зазначає, що 10.11.2020 року він вперше отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 строком дії до 02.07.2022 року. Вказаним посвідченням отримав право керування в наступних категоріях «А» мотоцикли, «В» автомобілі.

15.07.2022 року Позивач керував транспортним засобом марки LIFAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , мотоцикл з об`ємом двигуна 175 куб. сантиметрів (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - додається). Під час руху по автодорозі між смт. Королево та с. Черна його було зупинено поліцейським СРПП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Гук М.М. (далі - Працівник поліції).

Після зупинки Позивач надав Працівнику поліції вищевказане посвідчення водія, однак Працівник поліції вказав, що вказане посвідчення має завершений строк дії та не надає право на керування транспортним засобом, як наслідок було складено відповідну постанову та притягнуто Позивача до відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає, що вказані дії Працівника поліції є незаконними, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАВ №150590 підлягає скасуванню.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03 березня 2022 року «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час, в тому числі на території всієї Закарпатської області.

Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №511 від 10.05.2009 року, зі змінами та доповненнями (далі Положення), є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Пунктом 2 Положення передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: «А» - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Той факт, що Позивач керував транспортним засобом категорії «А» підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та змістом постанови; той факт, що позивач має посвідчення водія відповідної категорії та пред`явив його Працівнику поліції підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_1 та змістом оскаржуваної постанови, де в графі: «серія та номер документа, що посвідчує особу», вказано: «п.в. КВІ 473339 від 10.11.2020 року».

Відповідач не надав суду жодного документального доказу на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення. Відзив не подано.

В судовому засідані позивач участі не взяв, письмово клопотав розглядати справу без його участі.

Представник відповідача не з`явився в судове засідання, будучи належним чином своєчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення судового розгляду не подано. Заяви про розгляд справи без участі не надходило. Причин неявки не повідомлено. Підстави для відкладення судового розгляду справи відсутні. Відтак судовий розгляд справи проведено у відсутності представника відповідача.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази, вирішив наступне.

Суд встановив, що 15.07.2022 року поліцейський СРПП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Гук М.М. виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАВ №150590, за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП та, керуючись ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено стягнення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, в розмірі 3400 гривень.

Позивач не заперечує проти тієї обставини, що керував транспортним засобом без мотошолому.

Щодо обґрунтованості вимог позову, суд виходить із наступних міркувань.

Встановлено, що 10.11.2020 року ОСОБА_1 вперше отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 строком дії до 02.07.2022 року. Вказаним посвідченням отримав право керування в наступних категоріях «А» мотоцикли, «В» автомобілі.

15.07.2022 року Позивач керував транспортним засобом марки LIFAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , мотоцикл з об`ємом двигуна 175 куб. сантиметрів (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - додається). Під час руху по автодорозі між смт. Королево та с. Черна його було зупинено поліцейським СРПП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області Гук М.М. (далі - Працівник поліції).

Після зупинки Позивач надав Працівнику поліції вищевказане посвідчення водія, однак Працівник поліції вказав, що вказане посвідчення має завершений строк дії та не надає право на керування транспортним засобом, як наслідок було складено відповідну постанову та притягнуто Позивача до відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає, що вказані дії Працівника поліції є незаконними, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАВ №150590 підлягає скасуванню.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03 березня 2022 року «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час, в тому числі на території всієї Закарпатської області.

Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №511 від 10.05.2009 року, зі змінами та доповненнями (далі Положення), є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Пунктом 2 Положення передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: «А» - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Той факт, що Позивач керував транспортним засобом категорії «А» підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та змістом постанови; той факт, що позивач має посвідчення водія відповідної категорії та пред`явив його Працівнику поліції підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_1 та змістом оскаржуваної постанови, де в графі: «серія та номер документа, що посвідчує особу», вказано: «п.в. КВІ 473339 від 10.11.2020 року».

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Проте, відповідач-суб`єкт владних повноважень не надав суду ні матеріалів справи про адміністративне правопорушення ні жодних інших доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

У цій частині доводи позову суд визнає слушними та бере їх до уваги при вирішенні спору по суті.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р.«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст.247,280 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Суд враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду справи настання події правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у вчиненні якого звинувачено позивача, - спростовано, а тому позов підлягає задоволенню.

У зв`язку зі задоволенням позову на відповідача слід покласти судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 , що сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено поданою до позовної заяви квитанцією про сплату; а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивач надав документи: договір про надання правової (правничої) допомоги №220722/1 від 22.07.2022, довідку про відкриття рахунку, меморіальний ордер №ПН3164818 22.07.2022 на суму 2000 грн (а.с.13-14, 5). Всього відшкодуванню підлягає 2992,40 грн судових витрат.

Керуючись ст.ст.8,9,20,44,47,77,90,192,210-211,241-246,250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення БАВ№150590 від 15.07.2022 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути із ГУНП в Закарпатській області, код 40108913, 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул.Ференца Ракоці, будинок 13, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати у розмірі 2992,40 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. В. Кашуба