Справа № 140/4655/22
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4655/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №156-к від 01.06.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлення на раніше займаній посаді або рівнозначній посаді державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №156-к від 01.06.2022 позивача було звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відповідно до пункту першого частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі відповідач, як суб`єкт призначення, не вказав жодного обґрунтування підстави для її звільнення, крім скорочення штату працівників. Також вказує, що відповідачем не вчинено належних дій щодо попередження про наступне звільнення з метою працевлаштування позивача, з урахуванням переважного права залишення на роботі, кваліфікаційних вимог до посади, тому вважає наказ Головного управління Держгеокадасгу у Волинській області №156-к від 01.06.2022 протиправним та та таким, що підлягає скасуванню.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 05.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник відповідача в поданому до суду відзиві позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. В обґрунтування своє позиції вказує, що відповідно до наказу №566-к від 10.12.2021, з 13.12.2021 ОСОБА_1 було переведено з посади державного кадастрового реєстратора відділу № 2 управління у Ковельському районі на рівнозначну посаду державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, за її згодою. У зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, на підставі наказу Держгеокадастру від 16.12.2021 № 333-ок «Про затвердження чисельності працівників територіальних органів Держгеокадастру», наказу Держгеокадастру від 04.01.2022 № 1-ок «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру», наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 18.02.2022 № 24-к «Про введення в дію нової структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Волинській області», відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що про процес скорочення чисельності та штату працівників її було повідомлено 26.04.2022 надісланим Головним управлінням на особисту електронну адресу попередження про звільнення. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 156-к від 01.06.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » з 01.06.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 01.11.2021 №484-к, з 01.11.2021 введено в дію нову структуру Головного управлінні Держгеокадастру у Волинській області (затверджену наказом Держгеокадастру від 29.10.2021 № 277-ок «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру», погоджену Міністром аграрної політики і продовольства України ОСОБА_2 29.10.2021) та штатний розпис (затверджений в. о. Голови Держгеокадастру Сергієм Завадським 01.11.2021) Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (гранична чисельність працівників становить 224 штатних одиниці).

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №24-к від 18.02.2022, з 01.01.2022 введено в дію нову структуру Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (затверджену наказом Держгеокадастру від 04.01.2022 №1-ок «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру», погоджену Міністром аграрної політики і продовольства України ОСОБА_2 30.12.2021) та штатний розпис Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (затверджений Першим заступником Голови ОСОБА_3 11.02.2022) гранична чисельність працівників становить 137.

Крім того, наказом Державної служби України з питань Геодезії, картографії та кадастру від 16.12.2021 № 333-ок підтверджується, що чисельність працівників Головного управління Держгеокадастру у Волинській області складає 137 працівників.

Відповідач звертає увагу, що ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №156-К від 01.06.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », однак, в позовній заяві не наведено конкретних аргументів його протиправності, як і не надано доказів які б це підтверджували.

Крім того, позивач просить Головне управління Держгеокадастру у Волинській області поновити її на посаді державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, однак дану вимога відповідач вважає безпідставною, оскільки кількість посад державних кадастрових реєстраторів зменшено з 15 до 7, які на даний час не є вакантними.

Головне управління звертає увагу суду на те, що зважаючи на професійну підготовку, компетентність та здібності позивача, на момент звільнення була відсутня можливість запропонувати їй іншу посаду. При цьому, у Головного управління відсутній обов`язок пропонувати позивачу усі наявні вакантні посади. Можливість звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» законодавцем безпосередньо пов`язана з відсутністю можливості запропонувати відповідні посади.

Відповідач вважає, що приймаючи оскаржуваний наказ Головне управління діяло в межах та у спосіб визначений вимогами чинного законодавства.

З наведених підстав просить в задоволені позову відмовити повністю.

Одночасно з відзивом на позовну заяву, представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.07.2022 клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залишено без задоволення.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 01.11.2021 №484-к, з 01.11.2021 введено в дію нову структуру Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (затверджену наказом Держгеокадастру від 29.10.2021 №277-ок «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру» та штатний розпис Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (гранична чисельність працівників становить 224 штатних одиниці), згідно якого ліквідовано управління та відділи управлінь у всіх районах та утворено з 01.11.2021 Відділи №1, №2, №3, №4 управління надання адміністративних послуг

У зв`язку з чим, відповідно до наказу №566-к від 10.12.2021, з 13.12.2021 ОСОБА_1 за її згодою переведено з посади державного кадастрового реєстратора відділу №2 управління у Ковельському районі на рівнозначну посаду державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (а. с. 36).

Разом з тим, відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №333-ок від 16.12.2021 «Про затвердження чисельності працівників територіальних органів Держгеокадастру» затверджено граничну чисельність працівників головних управлінь Держгеокадастру в областях та місті Києві. Чисельність працівників Головного управління Держгеокадастру у Волинській області складає 137 працівників (а. с. 45).

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №24-к від 18.02.2022, з 01.01.2022 введено в дію нову структуру Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (затверджену наказом Держгеокадастру від 04.01.2022 №1-ок «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру», погоджену Міністром аграрної політики і продовольства України ОСОБА_2 30.12.2021) та штатний розпис Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (затверджений Першим заступником Голови Держгеокадастру Анатолієм Мірошниченко 11.02.2022) гранична чисельність працівників становить 137.

Згідно попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 вбачається, що у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, на підставі наказу Держгеокадастру від 16.12.2021 №333-ок «Про затвердження чисельності працівників територіальних органів Держгеокадастру», наказу Держгеокадастру від 04.01.2022 №1-ок «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру», наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 18.02.2022 №24-к «Про введення в дію нової структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Волинській області», відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу», позивача попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» (а. с. 14), яке було надіслано на електронну адресу позивача та отримано 26.04.2022, що не заперечується ОСОБА_1 .

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №156-к від 01.06.2022 ОСОБА_1 було звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників (а. с. 16).

Не погоджуючись з наказом про звільнення, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII).

За змістом частини першої статті 3 Закону №889-VІІ цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Підстави для припинення державної служби визначені в статті 83 Закону №889-VIII, зокрема, державна служба припиняється: за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

При цьому, згідно із пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону №889-VIII (в редакції Закону України №1285-IX від 23.02.2021, станом на час звільнення позивача) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Відповідно до пункту частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників

Частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 №378-ІХ, який набрав чинності 02.02.2020, внесено зміни до КЗпП України щодо порядок вивільнення державних службовців.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 49-2 КЗпП України, вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України Про державну службу, здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Разом з тим, станом на час прийняття оскаржуваного наказу №156-к від 01.06.2022 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 №117-IX абзац другий частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» виключено, зокрема, виключено норму про те, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Як встановлено судом, відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №277-ок від 29.10.2021 «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру» затверджено структури ГУ Держгеокадастру в областях та місті Києві.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області №484-к від 01.11.2021 «Про ведення в дію нової структури та штатного розпису ГУ Держгеокадастру у Волинській області», ліквідовано управління та відділи управлінь у всіх районах та утворено з 01.11.2021 Відділи №1, №2, №3, №4 управління надання адміністративних послуг.

Статтею 9-1 Закону №889-VIII регламентовано, що порядок доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів.

Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону №889-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1042 затверджено Порядок фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку (далі - Порядок №1042).

Пунктами 2, 3, 4, Порядку №1042 визначено, що інформація або документи надсилаються державному службовцю з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку виключно на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив службі управління персоналом під час вступу чи проходження державної служби та які зазначені в його особовій справі.

Факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця (далі - протокол).

Протокол складається в довільній формі працівником державного органу, визначеним суб`єктом призначення або керівником державної служби.

Отже, законодавцем передбачено можливість доведення до відома державного службовця інформації або документів шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, зокрема, шляхом направлення їх електронною поштою чи за іншими контактними даними.

Так, на виконання вказаних приписів, 26.04.2022 на електронну адресу ОСОБА_1 від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло попередження про наступне звільнення позивача з посади державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, що не заперечується сторонами по справі.

Отже, доведення інформації про наступне вивільнення до відома ОСОБА_1 відбулося шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, а саме: на електронну адресу.

Таким чином, надіслані 26.04.2022 електронною поштою та шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку документи, а саме «Попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 », вважаються доведені до відома позивача з дотриманням пункту 4 статті 9-1 Закону №889-VIII.

Враховуючи направлення відповідачем повідомлення про наступне звільнення позивача на його електронну адресу, суд вважає, що відповідачем повністю дотримано передбаченого законодавством порядку повідомлення позивача про його звільнення в письмовій формі.

Відтак, суд критично відноситься до тверджень позивача у позовній заяві щодо неналежного її повідомлення про наступне вивільнення не пізніше ніж за тридцять календарних днів, оскільки матеріалами справи підтверджено протилежне.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №156-к від 01.06.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », з 01.06.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», тобто, через 30 календарних днів після попередження.

З огляду на викладене, звільнення позивача з посади здійснено відповідно до вимог чинного законодавства України.

Водночас, щодо твердження позивача щодо наявності переважного права на залишення ОСОБА_1 на посаді кадастрового реєстратора, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 87 Закону №889-VIII одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, можливість звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII законодавцем безпосередньо пов`язана з відсутністю можливості запропонувати відповідні посади, а також у разі відмови державного службовця від переведення на запропоновану посаду.

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області у відзиві на позовну заяву звертало увагу суду на те, що зважаючи на професійну підготовку, компетентність та здібності позивача, на момент звільнення була відсутня можливість запропонувати їй іншу посаду, оскільки кількість посад державних кадастрових реєстраторів зменшено з 15 до 7.

Крім того, щодо застосування переважного права працівників на залишення на роботі відповідно до ст.42 КЗпП України, відповідно до якої роботодавець зобов`язаний врахувати переважне право працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці на залишення на роботі слід зазначити наступне.

Хоча КЗпП України і не розкриває зміст понять «висока кваліфікація» та «продуктивність праці», проте у постанові Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №537/1621/17 судом вказується: «При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічні посади чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо».

При цьому оцінювання працівників та визначення їх переважного права, знову ж таки, проводиться саме роботодавцем, а не судом.

Так, у постанові від 01.10.2018 у справі №569/1607/17-ц Верховний Суд зазначає, що «Суд не наділений правами та не володіє достатньою інформацією для визначення продуктивності праці будь-якого працівника, оскільки це є прерогативою виключно роботодавця, який володіє повною інформацією про результативність праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг. Отже, визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці є компетенцією роботодавця».

Отже, Верховний Суд підтвердив, що суд не визначає наявність у працівника переважного права самостійно, а сприймає та оцінює вже наявні у роботодавця інформацію та докази.

Разом з тим, зважаючи на професійну підготовку, компетентність та здібності позивача, на момент її звільнення у відповідача була відсутня можливість запропонувати ОСОБА_1 іншу посаду. Крім того, у Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відсутній обов`язок пропонувати позивачу усі наявні вакантні посади, оскільки можливість звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» законодавцем безпосередньо пов`язана з відсутністю можливості запропонувати відповідні посади.

Щодо твердження позивача що оскаржуваний наказ про звільнення містить лише посилання на пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» без зазначення конкретної причини та підстав звільнення, суд зауважує, що пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» містить три самостійні підстави для припинення державної служби з ініціативи суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення при винесені наказу про звільнення особи може, в залежності від фактичних обставин, зазначити будь-яку із визначених у пункті першому підстав, але суть прийнятого рішення при цьому не змінюється. Вирішальним в даному випадку є те, що суб`єктом призначення в оскаржуваному наказі про звільнення чітко визначено правові підстави, безпосередньо зазначено положення закону на підставі якого скорочено посаду позивача, а саме, пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Щодо твердження позивача про те, що її було звільнено 01.06.2022, однак повний розрахунок виплат проведено лише 09.06.2022, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області 01.06.2022 було підготовлено та передано до органу Державної казначейської служби України відповідні документи для проведення розрахунку виплат ОСОБА_1 , які зареєстровано в органах Казначейства 01.06.2022, що підтверджується реєстром бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 01.06.2022 № 42 та розрахунком за червень 2022 року №1 (а. с. 47-49), що свідчить про те, відповідачем відповідно до вимог законодавства вжито всіх можливих заходів для проведення повного розрахунку з позивачем у встановлені строки.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області не порушило вимоги чинного законодавства України під час звільнення позивача з посади та вчинило усіх необхідних дій стосовно попередження про майбутнє звільнення.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №756/5243/17 визначено, що «Враховуючи, що підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розклад, висновок судів про те, що на підприємстві не було скорочення штату працівників, є передчасним. Суди фактично увійшли в обговорення питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників, що лежить поза межами компетенції суду». У постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №367/3870/16-ц висловлена аналогічна позиція, що «При вирішенні трудового спору щодо поновлення на роботі працівника, звільненого у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників, суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання відповідачем порядку вивільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва і праці та наступного скорочення штату працівників, оскільки вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу)».

Таким чином, при розгляді питання щодо змін в організації виробництва та праці суди не наділені правом давати оцінку доцільності проведеного скорочення, а лише констатують наявність змін в організації виробництва і праці. Інакше кажучи, цими рішеннями Верховний Суд визнає виключну компетенцію роботодавця визначати кадрову політику підприємства.

З огляду на зазначене, суд вважає, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень діяв у спосіб, визначений законом, а оскаржуваний наказ №156-к від 01.06.2022 прийнято у відповідності до вимог статті 87 Закону №889-VІІІ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 2статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність прийнятого наказу №156-К від 01.06.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади державного кадастрового реєстратора відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

У зв`язку з тим, що судом встановлено правомірність винесення оскаржуваного наказу, відсутні правові підстави для задоволення похідних позовних вимог про поновлення позивача на посаді, стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З врахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про державну службу, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський