Справа № 200/1218/22
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року Справа№200/1218/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- скасувати рішення відповідача від 13 грудня 2021 року № 68 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10 грудня 2021 року, врахувавши при обчисленні страхового стажу періоди роботи позивача відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач 10 грудня 2021 року звернулась до Волноваського сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача від 13 грудня 2021 року № 68 в призначені їй пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи не менше 28 років, оскільки фактично страховий стаж складає 18 років 3 місяці 21 день.

Відповідач не зарахував до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 за даними трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня дата її заповнення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників № 58 від 29 липня 1993 року.

Позивач вважає рішення відповідача таким, що порушує її права, а тому просить суд задовольнити її позовні вимоги (а.с. 1-2).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивач звернулась із заявою від 10 грудня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (зі змінами).

За результатом розгляду заяви позивача було прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з наступних підстав.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком у період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Вік заявниці становить 60 років, страховий стаж становить 18 років 2 місяця 21 день.

При розгляді трудової книжки позивача та наданих документів до стажу не було зараховано періоди роботи ОСОБА_1 по трудовій книжці серії НОМЕР_2 , оскільки відсутня дата її заповнення. Відсутність дати заповнення є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252), із змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року за № 412.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідній записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, управління просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 42-43).

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 21).

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с. 30-31).

Ухвалою суду 1 липня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 43-44).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_3 , має статус внутрішньо переміщеної особи згідно довідки № 1438- від 10 грудня 2021 року; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 (а.с. 4-6, ).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 48, 66).

Як встановлено судом, позивач 10 грудня 2021 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додала: копію паспорта, копію довідки про РНОКПП, копію диплому, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про шлюб, трудову книжку НОМЕР_1 (а.с. 56-57, 14, 4-13, 53-55, 58-65).

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , копія якої міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 :

- з 17 травня 1980 року по 21 серпня 1985 року працювала бухгалтером на Дизелебудівному заводі ім. С.М.Кірова (записи №№ 1, 2);

- з 18 серпня 1986 року по 1 квітня 1988 року працювала контролером-монтажером в Торезькому міжрайонному відділенні Енергонагляду (записи №№ 3, 4);

- з 2 квітня 1988 року по 31 серпня 1988 року працювала контролером контролером-монтажером відділу збуту енергії в Харцизькому підприємстві електричних мереж (записи №№ 5, 6);

- з 1 вересня 1988 року по 31 грудня 1990 року працювала контролером енергонагляду відділу збуту енергії в Харцизькому підприємстві електричних мереж (записи №№ 5, 6);

- з 1 січня 1991 року по 31 грудня 1996 року працювала контролером енергонагляду відділу збуту енергії в Торезькому районі електричних мереж Харцизького підприємства електричних мереж (з 1 січня 1996 року Харцизьке підприємство електричних мереж перенайменовано в «Харцизькі електричні мережі») (записи №№ 7, 8, 9);

- з 1 січня 1997 року по 31 липня 2001 року працювала контролером енергонагляду І кваліфікаційної групи у відділу збуту енергії в Торезькому районі електричних мереж «Харцизьких електричних мереж» (записи №№ 9, 10);

- з 1 серпня 2001 року по 17 листопада 2008 року працювала контролером енергонагляду ІІ групи в Торезькому районі електричних мереж «Харцизьких електричних мереж») (записи №№ 10, 11);

- з 18 листопада 2008 року по 20 квітня 2011 року працювала контролером енергонагляду І групи кваліфікації в Торезькому районі електричних мереж «Харцизьких електричних мереж») (записи №№ 11, 12);

- з 26 квітня 2011 року по 15 березня 2017 року працювала охоронцем ділянки сторожевої охорони в ПрАТ «ТЕТЗ-ІНВЕСТ» (записи №№ 13, 14, 15, 16) (а.с. );

- з 27 квітня 2017 року по 9 квітня 2021 року працювала охоронцем в службі охорони ДП «Торезький електротехнічний завод» (записи №№ 17, 18, 19) (а.с. 11-12).

Рішенням відповідача від 13 грудня 2021 року № 68 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що необхідний страховий стаж становить 28 років, страховий страж позивача становить 18 років 3 місяці 21 день. Вказано, що періоди роботи позивача, зазначені у трудовій книжці, не зараховані до трудового (страхового) стажу позивача у зв`язку із відсутністю на першому аркуші трудової книжки позивача НОМЕР_1 дати її заповнення, і що для їх зарахування необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердженого трудового стажу для призначення пенси за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Також зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком позивач набуде після досягнення 63 років за наявності страхового стажу від 21 року, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення 65 років за наявності страхового стажу від 15 років (а.с. 16).

Листом від 20 грудня 2021 року № 0500-1517-8/131449 зазначене рішення було направлено позивачу (а.с. 15).

Відповідно до виписки з електронної системи ПФУ (форма РС-право) до страхового стажу позивача, який надає право на призначення пенсії за віком, зараховано періоди:

- навчання з 1 вересня 1979 року по 11 червня 1980 року 9 місяців 11 днів;

- навчання з 1 вересня 1982 року по 28 червня 1984 року навчання 1 рік 9 місяців 28 днів;

- трудової діяльності з 1 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року 5 років;

- трудової діяльності з 1 січня 2004 року по 20 квітня 2011 року 7 років 4 місяці;

- трудової діяльності з 26 квітня 2011 року по 31 липня 2014 року 3 роки 4 місяці;

- трудової діяльності з 1 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року 12 днів;

всього 18 років 2 місяці 21 день (а.с. 51).

Отже, до трудового (страхового) стажу позивача не зараховано періоди роботи позивача: 18 червня 1980 року по 31 серпня 1982 року, з 29 червня 1984 року по 21 серпня 1985 року, з 18 серпня 1986 року по 1 квітня 1988 року, з 2 квітня 1988 року по 31 серпня 1988 року, 1 вересня 1988 року по 31 грудня 1990 року, з 1 січня 1991 року по 31 грудня 1996 року, з 1 січня 1997 року по 31 грудня 1998 року, з 1 жовтня 2014 року по 15 березня 2017 року, з 27 квітня 2017 року по 9 квітня 2021 року.

Як зазначено у спірному рішенні та у відзиві на позов - у зв`язку із відсутністю на першому аркуші трудової книжки позивача НОМЕР_1 дати її заповнення та, як наслідок, порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252), із змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року за № 412 (а.с. 16, 42-43).

23 грудня 2021 року позивач через свого представника звернулась до відповідача із адвокатським запитом (вих. № 85), в якому просила надати розрахунок її страхового стажу та вказати періоди роботи, які враховані та які не враховані до її страхового стажу та повідомити підстави такого неврахування (а.с. 17).

Листом від 30 грудня 2021 року (вих. № 0500-1502-8/139004) відповідач повідомив позивачу, що страховий стаж заявниці згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу на момент звернення за призначенням пенсії складає 18 років 3 місяці 21 день. Не зараховані до трудового страхового стажу позивача періоди її роботи, зазначені у трудовій книжці, у зв`язку із відсутністю на титульному аркуші трудової книжки дати її заповнення (а.с. 18).

Будучи не згодної із рішенням відповідача позивач звернулася до суду із даним позовом.

Розглядаючи справу по суті позовних вимог суд виходить з того, що єдиною підставою для прийняття пенсійним органом спірного рішення є відсутність на першому аркуші трудової книжки позивача НОМЕР_1 дати її заповнення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Беручи до уваги висновки Верховного Суду, при вирішенні даної справи суд надає правову оцінку саме діям відповідача щодо неврахування записів у трудовій книжці позивача внаслідок відсутності на першому аркуші трудової книжки дати її заповнення.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Згідно ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.ч. 2, 4 цієї ж статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. […].

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1) «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1) затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В абз. 3 п. 2.21 розділу II цього Порядку зазначено, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особа надає до органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

Таким чином, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, документом, що підтверджує стаж роботи.

Як слідує із приписів ст. 48 Кодексу законів про працю України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній порядок підтвердження наявного трудового стажу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності відповідних записів у ній підлягає застосуванню Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів, встановлений Кабінетом Міністрів України.

Зазначене підтверджується із приписами п.п. 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), де зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру, крім іншого, реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252), із змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року за № 412 (яка діяла станом на час заповнення титульного (першого) аркушу трудової книжки позивача), заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства […].

Відповідно до п. 2.10 вказаної Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. […].

Згідно п. 2.11 зазначеної Інструкції після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснювався в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (п. 8.1. Інструкції № 162).

Згідно п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 6 вересня 1973 року «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок правильності заповнення трудової книжки особи, в тому числі першого (титульного) аркуша, покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому, на переконання суду, наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу особи згідно з записами в трудовій книжці за умови їх виконаними у відповідності до вимог Інструкції № 162.

Суд зазначає, що зауважень до правильності внесення записів щодо трудової діяльності позивача спірне рішення не містить.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що підставою для призначення пенсії є встановлення наявності відповідного стажу роботи.

Відповідач, виносячи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

З наданої позивачем трудової книжки вбачається, що на титульній сторінці вона містить відомості щодо прізвища, ім`я, по батькові позивача, дату її народження, її підпис як власника трудової книжки, підпис особи, яка відповідальна за видачу трудової книжки; в розділі Відомості про роботу вона містить відповідні записи про її роботу (а.с. 11, 61).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість спірного рішення.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в частині скасування цього рішення підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (п. 3 ч. 2); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2).

На підставі встановлених судом обставин, керуючись приписами ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10 грудня 2021 року про призначення їй пенсії за віком із врахуванням записів у трудовій книжці позивача.

Отже, адміністративний позов позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору № 11 від 26 червня 2022 року (а.с. 3) позивач при зверненні до суду із даним позовом сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати останнього зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області 13 грудня 2021 року № 68, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 грудня 2021 року про призначення пенсії відповідно ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - із урахуванням записів у трудовій книжці НОМЕР_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна