Справа № 460/13997/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2022 року м. Рівне №460/13997/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 1), в якому просила:

-визнати протиправним рішення від 06.04.2022 №98 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку за ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 11.03.2022 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Мотивуючи вимоги позову зазначала, що є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи особою (3 категорія), 10.03.2022 їй виповнилося 54 роки, з огляду на що вона 28.03.2022 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку за ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте, відповідач протиправно відмовив їй у призначенні такої пенсії. Просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 02.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позиція відповідача 1 щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 23.05.2022, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на умовах ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається з урахуванням періодів постійного проживання або роботи на території радіоактивного забруднення. З наданих позивачем документів пенсійним органом встановлено, що тривалість її проживання в зоні ЧАЕС станом на 01.01.1993 становить 5 років 00 місяців 2 дні. З огляду на відсутність у позивача на момент звернення підтверджуючих документів про факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення 12 років, які б надавали право на зниження пенсійного віку на 6 років, рішення пенсійного органу про відмову у призначені пільгової пенсії є правомірним. Просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.07.2022 допущено заміну неналежного відповідача у справі №460/13997/22 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення №98 від 06.04.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку за ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на належного Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач 2).

01.08.2022 до суду надійшов відзив на позов відповідача 2, в якому він висловив свої заперечення проти позовних вимог. Повідомив, що згідно з наданою довідкою щодо місця проживання вiд 29.10.2021 за №444, виданою виконавчим комітетом Маневицької селищної ради, позивач постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з 1986 по 1990 в с. Гута Лісівська. Оскільки у довідці не встановлено чіткої дати реєстрації, тому неможливо застосувати початкову величину зниження пенсійного віку (3 роки). Відповідно до довідки №25 вiд 25.03.2022, що видана Вiддiлом освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради, ОСОБА_1 працювала у зоні гарантованого добровільного відселення - 4 роки, що дає право зниження пенсійного віку на 2 роки. Згідно з довiдкою щодо місця проживання від 26.10.2021 за №229, виданою виконавчим комітетом Маневицької селищної ради, позивач постійно проживала у зоні посиленого радiологiчного контролю з 10.03.1968 по 01.09.1987 в с. Нові Підцаревичі. Сумування перiодiв проживання в різних зонах радіоактивного забруднення не передбачено законодавством. Отже, згідно з наданими документами, період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення становить 5 років 00 місяців 02 дні, що дає право на зниження пенсійного вiку на 2 роки. 3 01.09.1987 позивач проживає в зоні посиленого радіологічного контролю. Позивач є потерпілою особою 3 категорії, що підтверджено посвідченням НОМЕР_1 . За наявними документами та даними з реєстру застрахованих осіб до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності та страховий стаж становить 38 років 02 мiсяці 14 днів. Право на призначення пенсії згідно наданих документiв вiдповiдно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач набуде при досягненні 58 річного віку. За наведеного, відповідач 2 вважав оскаржуване рішення правомірним та просив повністю відмовити у задоволенні позову.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Підцаревичі Маневицького району Волинської області, є потерпілою від Чорнобильської катастрофи особою (3 категорія).

28.03.2022 позивач звернулася до відповідача 1 із письмовою заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.04.2022 №98, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до змісту зазначеного рішення, згідно з наданими документами ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 прожила 5 років 00 місяців 2 дні в зоні гарантованого добровільного відселення, що дає право на зниження пенсійного віку на 2 роки. Страховий стаж особи становить 38 років 02 місяці 14 днів. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 11.03.2026. Працює з 27.08.1992. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з недосягненням 58-річного віку.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача 2 та вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону № 1058-IV.

Водночас основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно із ст.49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону № 796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону № 796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз зазначених правових норм вказує на те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII.

Норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до ч.2 ст.55 Закону № 796-XII пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Згідно з вимогами ст.26 Закону № 1058-IV пенсійний вік позивача становить 60 років, а з урахуванням максимально можливого зменшення пенсійного віку на підставі ст.55 Закону 796-XII - 54 роки.

Як встановлено судом, на дату звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 54 роки.

Спірним в межах даної справи є час проживання/роботи позивача на території гарантованого добровільного відселення, який давав би їй право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Маневицької селищної ради Камінь-Каширського (Маневицького) району Волинської області від 26.10.2021 №229 позивач дійсно проживала і була зареєстрована в селі Нові Підцаревичі Маневицького району Волинської області по вулиці Миру з 10.03.1968 по 01.09.1987, зареєстрована по АДРЕСА_1 Підцаревичі з 13.07.2017 по даний час. Також у довідці вказано, що дане село згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесено до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

У відповідності до довідки, виданої виконавчим комітетом Маневицької селищної ради, від 29.10.2021 №444 позивач була зареєстрована і проживала в селі Гута Лісівська Маневицького району Волинської області, згідно запису в по господарській книзі по с. Гута Лісівська №1 за 1986-1990 роки, записи про точну дату прибуття та вибуття в даній книзі відсутні, дане село згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесено до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

З довідки відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради від 25.03.2022 №25, а також трудової книжки позивача судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно працювала на посаді вчителя початкових класів Гуто-Лісівської початкової школи Маневицького району Волинської області з 15.08.1987 по 26.08.1992.

Зазначені довідки видані відповідним суб`єктом владних повноважень, оформлені належним чином та містить всю необхідну інформацію, що стосується встановлення відповідного факту.

Також з рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21.02.2007 у справі №2-о-23/2007, яке набрало законної сили, судом встановлено, що позивач дійсно проживала в с.Гута-Лісівська Маневицького району Волинської області з вересня 1987 року по листопад 1900 року; без реєстрації - в селі Нові Підцаревичі Маневицького району Волинської області з 29.11.1990 до 10.01.1993.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" село Гута-Лісівська та село Підцаревичі (Нові Підцаревичі) Маневицького району Волинської області віднесені до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Також суд наголошує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Висновки аналогічного характеру також викладені Верховним Судом у постановах від 22.01.2019 у справі № 295/1087/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а та від 30.09.2020 у справі №572/1921/17.

Зазначена правова позиція в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) надає право користуватися пільгами, визначеними Законом № 796-XII, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

Водночас відповідачем не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий ОСОБА_1 статус скасований.

У даному контексті також слід зазначити, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує, що позивач постійно проживала чи працювала на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу, оскільки відповідно до ст.14 Закону № 796-XII до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій, належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Отже, факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся також відповідними комісіями Рівненської облдержадміністрації при видачі їй посвідчення.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, що є необхідною умовою для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями статтею 55 Закону № 796-XII, а також те, що позивач має початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки, оскільки встановлено її постійне проживання (роботу) у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Також встановлені обставини справи в їх сукупності свідчать про наявність у позивача необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення та, в свою чергу, права на користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

За наведеного, суд дійшов висновку про наявність у позивача порушеного права, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним рішення відповідача 2 призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного на 6 років та зобов`язання відповідача 1 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, з врахуванням положень ст.45 Закону № 1058-IV, з 11.03.2022.

За нормами ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене у сукупності свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.139 КАС України.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.04.2022 №98 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку за ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 11.03.2022 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у сумі 496,20 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 вересня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) , Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ЄДРПОУ/РНОКПП 13559341)

Суддя С.А. Борискін