Справа № 240/12030/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 240/12030/21

адміністративне провадження № К/990/22847/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - ГУ НП в Житомирській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу ГУ НП в Житомирській області від 24 травня 2021 року №700 "Про застосування дисциплінарних стягнень" стосовно ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Житомирській області від 25 траня 2021 року №168 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1 ; поновити його на службі в Національній поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області з 26 травня 2021 року; стягнути з ГУ НП в Житомирській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу починаючи з 26 травня 2021 року; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року, у позові відмовлено .

13 серпня 2022 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти постанову про задоволення позову.

Предметом спору у цій справі є правомірність наказів про застосування дисциплінарних стягнень та звільнення, поновлення на посаді й стягнення грошового забезпечення.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження заявником зазначено недотримання судами норм матеріального та порушення ними норм процесуального права. Заявник, посилаючись на невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам справи, просить скасувати судові рішення та задовольнити позов.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись лише на пункт другий частини 5 статті 328 КАС України, зазначив, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, а саме: факт отримання ОСОБА_1 від начальника відділу внутрішньої безпеки ПСП «Агрофірма «Світанок» Демченка Романа Васильовича талони на паливо загальною кількістю 400 літрів, при розгляді іншої справи (кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 у суді загальної юрисдикції), адже суди попередніх інстанцій вже підтвердили цей факт. Верховний Суд відхиляє такі доводи заявника, оскільки частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Водночас у касаційній скарзі не викладені обов`язкові підстави оскарження судових рішень, передбачених приписами частиною четвертою статті 328 КАС України.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи те, що позивачем не викладено передбачених частиною четвертою статтею 328 КАС України підстав для оскарження судового рішення, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення повернути особі, яка її подала, у спосіб її надсилання до суду.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко