Справа № 640/2738/22
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2022-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року м. Київ № 640/2738/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доПриватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида Сергія Миколайовича
про визнання протиправними та скасування постанов,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить:

1) визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича - ВП №66900683 від 21.09.2021 року на підставі виконавчого напису на кредитному договорі №/247059 від 20.02.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем;

2) визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича - ВП № 66900683 від 08.10.2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2022 відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження у справі, повістка про виклик і позовні матеріали отримані відповідачем 10.06.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №155.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір на підставі наявних письмових доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Остапенко Є.М. №170151 від 15.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2021 ВП №66900683 про стягнення з боржника (позивач) на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн»» заборгованості у розмірі 7899,60 грн.

В рамках даного виконавчого провадження відповідачем також винесено постанову про арешт коштів від 08.10.2021, якою накладено арешт на грошові кошти позивача, що знаходяться на банківських рахунках у банківських установах України.

Не погоджуючись з правомірністю дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого накладення та арешту на кошти, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частин першої та третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно частини першої статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, серед іншого, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

В той же час, п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як вбачається з заяви про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої відкрито ВП 66900683, позивач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, адресою реєстрації позивача, що підтверджується інформацією на стор.11 паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, є АДРЕСА_2 .

Дані обставини відповідачем під час розгляду справи не заперечені і не спростовані.

Відтак, є можливим дійти висновку, що виконавче провадження щодо позивача відкрите не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, а в іншому виконавчому окрузі - місті Києві.

Як наслідок, відповідачем не додержано вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав накладено арешт на кошти позивача в рамках відкритого виконавчого провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.

Враховуючи наведене, постанови про відкриття виконавчого провадження і про арешт коштів боржника не можна вважати правомірними, а отже, дані акти індивідуальної дії підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправною, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не довів правомірність свого рішення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до вимог статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича ВП №66900683 від 21.09.2021 року, прийняту на підставі виконавчого напису на кредитному договорі №/247059 від 20.02.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича про арешт коштів боржника - ВП № 66900683 від 08.10.2021 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида Сергія Миколайовича судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири грн 80 коп.).

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид Сергій Миколайович (адреса: 04070, м. Київ, вул. Спаська, 31Б, цокольний поверх, офіс 9).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя П.О. Григорович