Справа № 640/4205/22
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 серпня 2022 року справа №640/4205/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доПриватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконя Миколи Вадимовича (далі по тексту - відповідач, Приватний виконавець)
провизнання протиправною та скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП №66727842 від 12 січня 2022 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність постанови Приватного виконавця щодо винесення постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП №66727842 від 12 січня 2022 року, оскільки у разі недостатності коштів для покриття всіх вимог виконавчого провадження, витрати виконавчого провадження стягуються за рахунок зменшення вимог стягувача, а не покладаються на майнового поручителя додатково до вартості предмета іпотеки.

Ухвалою від 07 лютого 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/4205/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач у письмових поясненнях на позовну заяву зазначив, що відповідно до виконавчого документа сума боргу становить 1 973 944,60 доларів США, а сума майна, переданого стягувачу в рахунок часткового погашення боргу, становить 4 308 741,80 грн., тобто вартості предмета іпотеки достатньо лише для часткового задоволення суми основного боргу. При цьому, Закон України «Про іпотеку» не передбачає черговості задоволення вимог іпотекодержателя в частині розподілу коштів для погашення основного боргу, відсотків, пені, штрафів та витрат на звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на викладене, відповідач вважає, що постанова про визначення розміру додаткових витрат від 12 січня 2022 року, якою визначено для позивача додаткові витрати виконавчого провадження у розмірі 5 000,00 грн. у зв`язку з виготовленням оцінки майна боржника, винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та підстав для її скасування немає.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

На примусовому виконанні у Приватного виконавця перебувало виконавче провадження №66727842 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М. 01 квітня 2021 року за реєстровим №546, про звернення стягнення на групу нежилих приміщень №50 (в літ. «А») загальною площею 92,80 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак Т.Ф. 26 липня 2006 року за реєстровим №3592.

Зазначена група нежитлових приміщень, на підставі іпотечного договору, посвідченого 30 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М. за реєстровим №501, передана ОСОБА_1 в іпотеку Акціонерному товариству «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» в рахунок забезпечення зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Е.Л.І.Т ПРОДУКТ» за кредитним договором №9.20-СВD від 29 квітня 2020 року, укладеним між Акціонерним товариством «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Е.Л.І.Т ПРОДУКТ», строк платежу за яким настав у відповідності до пункту 4.1 іпотечного договору, посвідченого 30 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М. за реєстровим №501.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації групи нежилих приміщень №50 (в літ. «А») загальною площею 92,80 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 14, необхідно задовольнити грошові вимоги Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» в розмірі 1 973 944,60 доларів США та 8 000,00 грн. із них 1 921 633,48 доларів США становить прострочена заборгованість за сумою кредиту, 52 311,12 становить прострочена заборгованість по відсотках за період з 01 липня 2020 року по 31 січня 2021 року, 8 000,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

06 вересня 2021 року Приватний виконавець у рамках виконавчого провадження №66727842 виніс такі постанови:

1) про відкриття виконавчого провадження;

2) про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 100,00 грн.;

3) про стягнення з боржника основної винагороди, що становить 197 394,46 доларів США та 800,00 грн.

4) про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: групу нежилих приміщень №50 (в літ. «А») загальною площею 92,80 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 14.

08 вересня 2021 року Приватний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

09 вересня 2021 року Приватний виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме: призначено суб`єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертна служба України», в особі Генерального директора Душинського Є.І., якого зобов`язано надати дійсний експертний висновок (письмовий звіт) з питань вартості майна, описаного згідно постанови від 08 вересня 2021 року.

13 вересня 2021 року Приватний виконавець в порядку статті 43 Закону України «Про виконавче провадження» направив на адресу Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» вимогу про здійснення додаткового авансування витрат на оплату послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна служба України» в розмірі 5 000,00 грн. згідно договору про проведення оцінки від 09 вересня 2021 року №1631-ПВ/21.

Згідно висновку про вартість майна, складеного ТОВ «Експертна служба України», ринкова вартість об`єкта оцінки, станом на 09 вересня 2021 року, становить 5 069 108,00 грн. без ПДВ.

06 жовтня 2021 року Приватний виконавець направив заяву на реалізацію арештованого майна до ДП «СЕТАМ».

Оскільки 08 листопада 2021 року та 16 грудня 2021 року торги не відбулись, Приватний виконавець листом від 22 грудня 2021 року запропонував Акціонерному товариству «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» залишити за собою предмет іпотеки, а саме: групу нежилих приміщень №50 (в літ. «А») загальною площею 92,80 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 14, за ціною другого електронного аукціону у розмірі 4 308 741,80 грн.

Акціонерне товариство «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» листом від 24 грудня 2021 року надало згоду на залишення за собою нереалізованого нерухомого майна у виконавчому провадженні №66727842 вартістю 4 308 741,80 грн.

28 грудня 2021 року Приватний виконавець склав акт про реалізацію предмета іпотеки.

12 січня 2022 року Приватний виконавець виніс постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою ОСОБА_1 визначено додаткові витрати у розмірі 5 000,00 грн. за виготовлення оцінки майна боржника.

12 січня 2022 року Приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пунктів 3, 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів та постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Частиною першою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частиною четвертою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі по тексту - Інструкція №512/5).

Пунктом 2 розділу VI Інструкції №512/5, передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження», затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 3 розділу І «Види витрат виконавчого провадження» до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5, належать, зокрема, послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Розміри витрат виконавчого провадження» до видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5, розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Так, з аналізу вищевикладеного вбачається, що законодавством визначені різновиди витрат виконавчого провадження до яких належать мінімальні та додаткові витрати виконавчого провадження.

При цьому, до додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені вимогами Інструкції №512/5 як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Як встановив суд вище, 12 січня 2022 року Приватний виконавець виніс постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою визначив ОСОБА_1 додаткові витрати у розмірі 5 000,00 грн. за виготовлення оцінки майна боржника у зв`язку із залученням суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Експертна служба України», в особі Генерального директора Душинського Є.І., яким виготовлено експертний висновок з питань вартості нерухомого майна у виконавчому провадженні №66727842, а саме: групи нежилих приміщень №50 (в літ. «А») загальною площею 92,80 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 14.

Згідно висновку про вартість майна, складеного ТОВ «Експертна служба України», підставою для проведення оцінки зазначено постанову Приватного виконавця про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 09 вересня 2021 року.

Разом з тим, у вимозі від 13 вересня 2021 року №428 до Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» Приватний виконавець зазначив про необхідність додаткового авансування витрат на оплату послуг ТОВ «Експертна служба України» у розмірі 5 000,00 грн. згідно договору про проведення оцінки від 09 вересня 2021 року №1631-ПВ/21.

Таким чином, матеріали справи підтверджують понесення Приватним виконавцем витрат у розмірі 5 000,00 грн. на призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, які є додатковими витратами виконавчого провадження у розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5 та підлягають стягненню з боржника.

Враховуючи викладене, постанова Приватного виконавця від 12 січня 2022 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження винесена з дотриманням вимог законодавства про виконавче провадження, а тому вимоги позивача про визнання її протиправною та скасування задоволенню не підлягають.

Поряд із цим, посилання позивача на те, що витрати виконавчого провадження стягуються за рахунок зменшення вимог стягувача, а не покладаються на майнового поручителя додатково до вартості предмета іпотеки, відхиляються судом, оскільки порядок стягнення витрат виконавчого провадження визначено саме нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5, а не нормами Закону України «Про іпотеку», на чому наголошує позивач.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач довів правомірність вчинених дій та прийнятої постанови у рамках виконавчого провадження №66727842, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Білоконь Микола Вадимович (03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3, корп. 8-Б; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Суддя В.А. Кузьменко