Справа № 953/3652/21
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/3652/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Мордухович К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області (61033, м.Харків, вул. Шевченка, 315а) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

12.02.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №565368 від 12.02.2021 року. Як на підставу позову посилається на те, що 12.02.2021 року відповідачем його було протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.126, ч.5, ч.6 ст.121 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, складена за його відсутності, ґрунтується на неповному, необ`єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій.

Ухвалою судді від 02.03.2021 року було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи.

Відповідно до протоколу повторного розподілу справ між суддями Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2021, вказана справа передана в провадження суддя Губської Я.В.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 12.02.2021 поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Голубом Д.О. було винесено постанову серії ДП18 №565368 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.5, ч.6 ст.121 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Відповідно до тексту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 01.02.2021 о 20:00 в м.Харкові по вул.Шевченка, 317Е, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.9.в ПДР та при перевірці документів не надав посвідчення водія реєстраційні документи. чим порушив п.2.4.а ПДР України Водій керував ТЗ щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України. Порушено строки його тимчасового ввезення на митну території України строком до 1 року, згідно ІПДП ввезено 03.08.2018 гром. ОСОБА_2 та використовувався ОСОБА_1 , який ввозив його на митну територію України, чим порушено ст..380 МК України, ст..16, 31 ЗУ «Про дорожній рух», відповідальність дане правопорушення передбачена ч.1 ст.126 та ч.5, ч.6 ст.121 КпАП України. Позивач з даною постановою не згодний, вважаючи її такою, що не відповідає дійсності, вимогам закону, зазначає, що не вчиняв 01.02.2021 даного правопорушення, не знаходився у м.Харкові, паспорт, за яким поліцейські нібито встановили його особу МТ061779 ще 28.08.2019 було змінено на IDкартку № НОМЕР_2 , таким чином постанову винесено відносно нього безпідставно, за відсутності порушень правил дорожнього руху в діях особи, вимога патрульного поліції про надання свідоцтва про реєстрацію тз є незаконною, позивач не керував тз, дана постанова винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративного стягнення, оскільки невідомо як поліцейський встановив його особу за недійсним паспортом, постанова ґрунтується на неповному, необ`єктивному і не всебічному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення ним ПДР України, без дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому вищевказана постанова підлягає скасуванню.

22.03.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача на даний позов, в якому відповідач заперечує проти доводів позовної заяви, вважаючи його безпідставним. Відповідач зазначає, що 01.02.2021 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , всупереч встановлених Митним кодексом обмежено, а саме: порушено строк перебування транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року, передано керування особі, яка не ввозила ТЗ на митну територію України. Згідно відомостей, внесених до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Нацональної поліції України» вказаний тз 03.08.2018 ввезено на митну територію України ОСОБА_3 , після чого керування було передано позивачу, який в свою чергу не поміщував тз у митний режим тимчасового ввезення. Вказане свідчить про порушення ст.380 МК України, ст.16, 31 ЗУ «Про дорожній рух», відповідальність дане правопорушення передбачена ч.5, ч.6 ст.121 КпАП України. З приводу встановлення особи за паспортними даними відповідач зазначає що це право поліцейського, передбачене ЗУ «Про національну поліцію» користуватися базами даних МВС України, та оскільки водій не мав при собі документів, його особу було встановлено за допомогою ІПНП та внесено відповідні відомості до постанови. Також відповідач зазначає. що в графі 7 «до постанови додається» постанови міститься посилання на диск з відео, яке долучено до відзиву, як електронний доказ.(а.с.28)

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 12.02.2021 поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Голубом Д.О. було винесено постанову серії ДП18 №565368 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.5, ч.6 ст.121 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Відповідно до тексту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 01.02.2021 о 20:00 в м.Харкові по вул.Шевченка, 317Е, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.9.в ПДР та при перевірці документів не надав посвідчення водія реєстраційні документи. чим порушив п.2.4.а ПДР України Водій керував ТЗ щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України. Порушено строки його тимчасового ввезення на митну території України строком до 1 року, згідно ІПДП ввезено 03.08.2018 гром. ОСОБА_2 та використовувався ОСОБА_1 , який ввозив його на митну територію України, чим порушено ст..380 МК України, ст.16, 31 ЗУ «Про дорожній рух», відповідальність дане правопорушення передбачена ч.1 ст.126 та ч.5, ч.6 ст.121 КпАП України. (а.с. 6)

Згідно представлених до суду доказів, відзиву та відео вбачається, що позивачу було роз`яснено про причини зупинки, для з`ясування правомірності підстав керування автомобілем на іноземній реєстрації позивачем не надано документів, на підтвердження правомірності керування ним тз, після чого інспектором його процесуальні права та обов`язки, встановлено особу водія за базами даних поліції та складено відносно нього постанову. (а.с.28 )

Таким чином, доводи позивача про відсутність факту керування ним 01.02.2021 транспортним засобом у м.Харкові, перебування позивача у м.Полтава з 30.01.2021 до 03.02.2021, порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності, відсутності факту вчинення правопорушення не є підтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідач стверджує, що порушення заборони керування транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним Кодексом України та Закону України «Про дорожній рух», свідчить про посягання на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, для цього формує бази даних, що входять до ЄІС МВС України та користуються ними.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, пункти 1 та 2 розділу III якої передбачають: справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Частиною першою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Ч.8 ст.380 МК України зазначає, що транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України , доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача, викладені в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані доказами, наданими відповідачем.

Таким чином, суд вважає, що поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Голубом Д.О., уповноваженою особою відповідача було прийнято рішення в межах його повноважень, з дотриманням процедури розгляду, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,72, 77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області (61033, м.Харків, вул. Шевченка, 315а) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Я. В. Губська