Справа № 140/4158/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4158/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СІМБА БЕЙБІ до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю СІМБА БЕЙБІ (далі ТОВ СІМБА БЕЙБІ, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 09.12.2021 №UA205030/2021/000245/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ СІМБА БЕЙБІ здійснює зовнішньоекономічну діяльність та на умовах зовнішньоекономічного договору №SIMBA-TR-1 від 24.02.2020 та додатку №1 до даного Договору придбало у компанії TREFL SPOLKA AKCYJNA іграшки для дітей (дитячі настільні ігри, пазли, головоломки) - (товар) для подальшого імпорту в Україну.

08.12.2021 митним брокером подано електронну митну декларацію (далі - МД) №UA205030/2021/030230, згідно якої задекларовано ввезення в Україну на адресу одержувача ТОВ СІМБА БЕЙБІ в митному режимі імпорт товару іграшки для дітей фактурною вартістю 30172,80 Євро, що становить 927140,74 грн згідно курсу НБУ на дату декларування; крім того, до ціни товару декларантом додано витрати на транспортування товару в розмірі 41482,39 грн. Під час декларування декларантом у графі 12 МД заявлено загальну митну вартість товару на рівні 968623,14 грн, яка визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються; інших витрат (складових митної вартості), окрім ціни товару та витрат на транспортування, позивач не поніс та не додавав до ціни.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення декларантом подано такі документи: договір SIMBA-TR-1 від 24.02.2020; інвойс №FЕ/0010/12/21 від 06.12.2021; автотранспортна накладна від 06.12.2021; сертифікат про проходження товару PL/MF/AR0272950 від 06.12.2021; підтвердження витрат на транспортування від 07.12.2021.

Проте, митний орган 09.12.2021 прийняв рішення №UA205030/2021/000245/2 про коригування митної вартості товару та відмовив у митному оформленні товару згідно із карткою відмови №UA205030/2021/003398 у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів від 09.12.2021 №UA205030/2021/000245/2 та вважає його протиправним, оскільки воно прийняте всупереч положенням статей 49, 57, 58 Митного кодексу України (далі - МК України), без дотримання умов, передбачених частинами третьою, четвертою статті 53, частиною шостою статті 54, статей 55, 64 цього Кодексу та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи. Відповідач оскаржуване рішення прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Мотиви рішення про неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, або відсутності у поданих документах всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості чи відомостей про ціну товару є необґрунтованими. Відповідач відповідно до частини сьомої статті 54 МК України не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. Застосовані у рішенні формулювання щодо розбіжностей у документах є свідченням штучного створення ознак невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості та її розрахунку вимогам законодавства у митній справі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У поданому до суду 14.07.2022 відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТОВ СІМБА БЕЙБІ подано МД №UA205030/2021/030230 від 08.12.2021 на товар Іграшки для дітей, головоломки, пазли….., згідно якої митну вартість вказаних товарів заявлено за основним методом визначення вартості за ціною договору на рівні 968623,14 грн.

По поданій декларантом МД №UA205030/2021/030230 від 08.12.2021 відбулось спрацювання системи АСАУР за кодами 105-2 та 106-2, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: прайс-лист б/н від 01.01.2021 містить інформацію щодо попередньої оплати за товар, про що в митного органу відсутня інформація. Так, відповідно до пункту 3 Договору продажу товарів №SIMBA-TR-1 від 24.02.2020 оплата за товар здійснюється покупцем в розмірі 100% упродовж 60 календарних днів з дати поставки товару. Датою поставки товару вважається дата, зазначена в транспортній накладній (CMR). Оплата за товар здійснюється банківським переказом. Проте у прайс-листі б/н від 01.01.2021, строк дії якого зазначено по 31.12.2021, міститься інформація щодо попередньої оплати prepayment за товар, про що в митного органу відсутня інформація.

У зв`язку з чим декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. На вимогу митного органу декларантом було надано копію експортної декларації на товар №21PL321050E0301200 від 06.12.2021. Від надання додаткових документів для підтвердження митної вартості декларант відмовився, про що повідомив митницю заявою б/н від 09.12.2021.

З урахуванням наведеного, митну вартість товарів визначено (скориговано) за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: - товар 2 за МД від 22.11.2021 №UA500500/2021/224290 на рівні 4,88 євро/кг.

Вважає, що відповідачем правомірно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 09.12.2021 №UA205030/2021/000245/2, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 24.02.2020 між ТОВ СІМБА БЕЙБІ (покупець) та компанією TREFL SPOLKA AKCYJNA (продавець) укладено договір продажу товарів №SIMBA-TR-1, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує на умовах, перерахованих нижче, товар дитячі настільні ігри: дидактичні (розвиваючі): типу доміно; пазли; гральні карти різних найменувань у відповідності з Додатком (Специфікацією) до цього Договору або/та інвойсу (рахунок-фактура), що є невід`ємною частиною цього Договору. При постачанні партіями, інвойси (рахунки-фактури) складаються на кожну наступну партію товару (пункт 1.1 Договору). Відповідно до пунктів 2.1-2.3 Договору сторони погодили, що ціни на товари вказані в Додатку (Специфікації) до цього Договору або/та інвойсі (рахунку-фактурі), розуміються на умовах EХW (згідно правил Інкотермс 2010), що вказуються в інвойсі на кожну партію товару. В ціну товару входить ціна упаковки, маркування та етикетування, а також роялті на торгові марки, зображення та форми товарів. Кількість товару в кожній партії визначається у відповідній проформі-інвойсі (рахунок проформа) та інвойсі (рахунок-фактура). Загальна сума договору складається з сум інвойсів (рахунків фактур) до кожної поставки товару. Як передбачено пунктами 3.1 3.4 Договору, оплата за продукцію здійснюється покупцем в розмірі 100% протягом 60 календарних днів від дати поставки товарів. Датою поставки товару вважається дата, вказана в транспортній накладній (СМR). Розрахунки за поставлений товар між сторонами провадиться грошима, безготівковим платежем на валютний рахунок продавця. Валюта платежу євро. Датою оплати вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця (а.с.17,42-46).

На виконання умов даного контракту, компанія TREFL SPOLKA AKCYJNA поставила в адресу ТОВ СІМБА БЕЙБІ згідно рахунку-фактури (інвойсу) №FЕ/0010/12/21 від 06.12.2021 партію товару (86 товарних позицій, далі по тексту такий товар зазначається як дитячі настільні ігри) на загальну суму 30172,80 Євро (а.с.25-28).

08.12.2021 декларант ПП СІА-БРОК в інтересах ТОВ СІМБА БЕЙБІ подав МД №UA205030/2021/030230 з метою митного оформлення товарів, придбаних у компанії TREFL SPOLKA AKCYJNA, за якою задекларовано ввезення товариством партії товару Іграшки для дітей, головоломки, пазли….. загальною фактурною вартістю 30172,80 Євро, що складає 927140,74 грн за курсом НБУ на дату декларування. При цьому, загальну митну вартість товару вказано на рівні 968623,14 грн (графа 12 МД), до якої, крім фактурної вартості товару, додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну в сумі 41482,39 грн.

До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: договір продажу товарів від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1; рахунок-фактуру (інвойс) №FЕ/0010/12/21 від 06.12.2021; автотранспортну накладну (CMR) б/н від 06.12.2021; сертифікат про походження товару PL/MF/AR0272950 від 06.12.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 07.12.2021; договір про надання послуг митного брокера від 20.11.2017 №514; прайс-лист від 01.01.2021 (а.с.15-19,21-28).

08.12.2021 декларанту направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень статей 53, 54 МК України: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

При цьому, направлення зазначеної вимоги щодо подання додаткових документів відповідач мотивував тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності: прайс-лист б/н містить інформацію щодо попередньої оплати за товар, про що в митного органу відсутня інформація.

09.12.2021 декларант подав Волинській митниці заяву, у якій вказав про надання копії декларації країни відправлення №21PL321050E0301200 від 06.12.2021, та повідомив, що подано усі товаросупровідні та інші документи, які підтверджують митну вартість, додаткові документи подаватися не будуть (а.с.119).

09.12.2021 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2021/000245/2, відповідно до якого відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів та у зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: - товар 2 за МД від 22.11.2021 №UA500500/2021/224290 на рівні 4,88 євро/кг.

Крім того, 09.12.2021 Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2021/003398.

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №UA205030/2021/030348 від 09.12.2021.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

За приписами частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, якщо не доведено інше.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: договір продажу товарів від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1, рахунок-фактуру (інвойс) №FЕ/0010/12/21 від 06.12.2021, документ, що підтверджує вартість перевезення товару лист б/н від 07.12.2021, а також інші документи, які поряд із цими згідно з пунктом 6.4 договору від 24.02.2022 №SIMBA-TR-1 є товарно-супровідними документами, серед них автотранспортна накладна (CMR) б/н від 06.12.2021, сертифікат про походження товару PL/MF/AR0272950 від 06.12.2021, прайс-лист від 01.01.2021.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, оскільки згідно з договором продажу товарів від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1 ціни на товари вказані в Додатку (Специфікації) до цього Договору або/та інвойсі (рахунку-фактурі), розуміються на умовах EХW (згідно правил Інкотермс 2010), що вказуються в інвойсі на кожну партію товару; в ціну товару входить ціна упаковки, маркування та етикетування, а також роялті на торгові марки, зображення та форми товарів. Поставка товару здійснюється на умовах EХW зі складу м. Гдиня (пункт відвантаження) вказані в інвойсі (рахунку фактурі).

В матеріалах справи наявні договір-заявка від 06.12.2021 №0612/21 та лист автомобільного перевізника компанії Transport Ciezarowy Handel Artykulami Przemyslowymi Miroslaw Kajka, з яких вбачається, що транспортні витрати від місця завантаження м. Гдиня до митного переходу Ягодин-Дорогуськ становлять 1350 Євро (а.с.40-41).

Відповідно до рахунку-фактури (інвойс) №FЕ/0010/12/21 від 06.12.2021 ціна партії товару становить 30172,80 Євро, така ж ціна вказана і в МД №UA205030/2021/030230 від 08.12.2021, що складає 927140,74 грн за курсом НБУ на дату декларування; при цьому, загальну митну вартість товару декларантом заявлено на рівні 968623,14 грн (графа 12 МД), до якої, крім фактурної вартості товару, додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну в сумі 41482,39 грн (тобто 1350 Євро).

Суд вважає, що відповідач у повідомленні декларанту та пізніше у спірному рішенні безпідставно вказав про розбіжності в поданих декларантом документах з покликанням на ту обставину, що прайс-лист б/н від 01.01.2021 містить інформацію щодо попередньої оплати за товар, про що в митного органу відсутня інформація.

Так, пунктами 3.1 3.3 договору продажу товарів від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1 сторонами обумовлено, що оплата за продукцію здійснюється покупцем в розмірі 100% протягом 60 календарних днів від дати поставки товарів. Датою поставки товару вважається дата, вказана в транспортній накладній (СМR). Розрахунки за поставлений товар між сторонами провадиться безготівковим платежем на валютний рахунок продавця. Валюта платежу євро. Датою оплати вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку покупця.

Також у рахунку-фактурі (інвойс) №FЕ/0010/12/21 від 06.12.2021 зазначено, що способом оплати за партію товару є банківський переказ упродовж 60 днів, а термін оплати - 04.02.2022.

Отже, умовами договору продажу товарів від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1 та інвойсу №FЕ/0010/12/21 від 06.12.2021, який є невід`ємною частиною такого договору, передбачено оплату партії товару у розмірі 100% банківським переказом протягом 60 календарних днів від дати поставки товарів.

З урахуванням зазначеного суд погоджується із доводами позивача про те, що прайс-лист не є документом, який відображає порядок оплати за товар, і жодним чином не визначає обов`язків сторін за договором продажу товарів від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1. При цьому, така розбіжність не містять суперечностей у частині заявленої митної вартості чи її складових.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованих товарів та їх числові значення.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваних товарів підтверджена документально.

Суд наголошує, що вимога про надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця (якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом)); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації продавця; ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталогу, специфікації, прейскурантів (прайс-листа) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

При цьому, перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 МК України, такий документ як прайс-лист до такого переліку не включений.

За обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей саме у документах, зазначених у частині другій статті 53 МК України, відтак витребування митним органом додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 МК України, є безпідставним.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Крім того, суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 09.12.2021 №UA205030/2021/000245/2 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, відтак, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позов про визнання протиправним та скасування вказаного рішення підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2481,00 грн, сплачений відповідно до платіжного доручення від 13.01.2022 №543.

Щодо заявленого клопотання до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8686,50 грн, то суд приходить до таких висновків (а.с.152-153).

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 11.01.2022 №04/22, укладеного між Адвокатським об`єднанням Сергій Степанюк і Партнери (далі Адвокатське об`єднання) та ТОВ СІМБА БЕЙБІ (а.с.160), акт наданих послуг від 17.08.2022 №04/22-1 (а.с.155).

За змістом пункту 1.1 договору від 11.01.2022 №04/22 його предметом є надання виконавцем усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги клієнту у справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплачувати на рахунок виконавця винагороду за надану допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах визначених договором.

Пунктами 3.1 3.2; 3.4 договору встановлено, що за надану правничу допомогу клієнт виплачує виконавцю винагороду, розмір якої визначається на підставі обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, затраченого виконавцем та встановленої пунктами 3.2-3.3 договору вартості надання послуг/виконання робіт. Вартість однієї години роботи виконавця (крім участі в судових засіданнях) становить 1/2 (одна друга) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством на дату надання послуги/виконання робіт. Перша оплата правничої допомоги здійснюється клієнтом авансовим платежем у розмірі 8000,00 грн упродовж 3 (трьох) банківських днів з дня отримання рахунку від виконавця.

Адвокатське об`єднання надало для ТОВ СІМБА БЕЙБІ послуги з складання адміністративного позову і додатків до нього (4 год) на суму 4962,00 грн; підготовка та направлення документів для здійснення перекладу, підготовка та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви та перекладених документів (3 год) на суму 3721,50 грн, а всього на суму 8683,50 грн (7 год.) (а.с.155).

За змістом положень статей 134, 139 КАС України відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Відповідач заперечив щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, покликаючись на те, що розмір таких витрат є суттєво завищеним та надмірним для іншої сторони (а.с.163-165).

Суд зазначає, що дана справа є справою незначної складності та її розгляд здійснювався без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами; Адвокатське об`єднання неодноразово надавало правничу допомогу ТОВ СІМБА БЕЙБІ у подібних справах, що не потребувало додаткового опрацювання нормативних актів та судової практики при підготовці позову.

З огляду на наведене та виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості їх складу та розумного розміру, та враховуючи заперечення відповідача, справедливо буде відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а решту витрат повинен понести позивач.

При вирішенні питання щодо стягнення решти судових витрат, а саме витрат на переклад документів у сумі 3650,00 грн, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №160/7049/19, які полягають у такому.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача. Суд констатував: "… що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.".

Так, позивачем на підтвердження наданих послуг перекладача надано копії рахунку фактури №22/06/2022 від 22.06.2022 (а.с.159), платіжне доручення №711 від 27.06.2022 (а.с.157), згідно яких позивач сплатив на рахунок ФОП ОСОБА_1 за послуги перекладу документів на українську мову на суму 3 650,00 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи (документами, що перекладені на українську мову) підтверджується обсяг виконаних перекладачем робіт; понесені позивачем витрати на здійснення перекладу документів безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи, розмір цих витрат є співмірним зі складністю виконаних робіт та її обсягом, а тому заявлені вимоги щодо розподілу витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 3 650,00 грн є обґрунтованими.

З урахуванням наведеного на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 6650,00 грн (3000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката; 3 650,00 грн витрати за надані послуги перекладача).

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 09 грудня 2021 року №UA205030/2021/000245/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СІМБА БЕЙБІ судовий збір у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 копійок), судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) та судові витрати за надані послуги перекладача 3650,00 грн (три тисячі шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю СІМБА БЕЙБІ (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, мікрорайон Шахтарський, 27/66, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ).

Суддя Т.М. Димарчук