Справа № 404/3803/21
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/3803/21
Номер провадження 2-а/404/72/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Московенка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Кропивницької митниці (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Лавандова, будинок № 27-Б; ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних прави № 0356/11000/20 від 24 лютого 2021 року.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що Дніпровською митницею Держмитслужби 24.02.2021 року у відношенні громадянина України ОСОБА_1 винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0356/11000/20 якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 252591,75 грн. Позивач зазначає, що дана постанова винесена відповідачем при відсутності в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, тобто, винесеною в порушення вимог пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Законом України «Про митний тариф України» від 04.06.2020 року №674-IX визначено, що до товарів-світильники світодіодні, які відповідають коду Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності , яким позивачем задекларовано дані товари по митній декларації від 29.09.2020 року №UA 110280/2020/009476, застосовується саме адвалорна ставка мита - у відсотках до його вартості. Таким чином, ні вага брутто, ні вага нетто задекларованого по митній декларації від 29.09.2020 року №UA110280/2020/009476 товару, не впливає на його оподаткування, оскільки і ввізне мито і податок на додану вартість справляються у відсотках до його вартості, яка в даному випадку залишилась незмінною - 33400 доларів США згідно інвойсу від 10.08.2020 року №VL200615SF. При цьому, в протоколі про порушення митних правил від 09.10.2020 року №0356/11000/20, посадовою особою Дніпровської митниці Держмитслужби зазначений факт, а саме - зміна вагових характеристик вищевказаних товарів, що спричинила недобір митних платежів у сумі 84197,25 грн., не відповідає дійсності з наведених вище підстав, та не базується на жодних доказах. Крім того, як зазначає позивач, на адвокатський запит його представника до Дніпровської митниці Держмитслужби про надання доказів, на підставі яких посадовою особою Дніпровської митниці Держмитслужби, яка склала протокол, визначалась сума недоборів митних платежів у розмірі 84197,25 грн., таких доказів не надано, та у відповіді від 20.11.2020 року №75-08-02-2/20/13/ НОМЕР_2 лише зазначено, що сума недоборів встановлена фахівцями митного поста „Кропивницький". В подальшому, при розгляді справи про порушення митних правил №0356/11000/20 та винесенні постанови в ній, посадова особа не з`ясувала даний факт та в оскаржуваній постанові, також не зазначила обгрунтування, на підставі чого визначена сума недоборів митних платежів у розмірі 84197,25 грн. Таким чином, в зв`язку з відсутністю доказів, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа Дніпровської митниці Держмитслужби, яка винесла оскаржувану постанову, встановила в діях ОСОБА_1 наявність адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, зазначений в оскаржуваній постанові факт, а саме - зміна вагових характеристик вищевказаного товару призвела до несплати митних платежів у сумі 84197,25 грн., є припущенням. Згідно товаросупровідних документів, а саме - пакувальний лист від 10.08.2020 року №VL200615SF, коносамент від 20.08.2020 року №MEDUХМ424917, автомобільна товаротранспортна накладна №417185, в них зазначена вага брутто товару 10732,75 кг, а вага нетто - 6775 кг. Позивачем митна декларація від 29.09.2020 року №UA110280/2020/009476 року заповнена у суворій відповідності до вимог статті 257 Митного кодексу України та Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, а саме - у графі 35 "Вага брутто (кг)" та у графі 38 "Вага нетто (кг)" митної декларації зазначена вага згідно з товаросупровіднми документами. Крім того позивач зазначає, що він належним чином не повідомлявся про час та місце розгляду справи, оскільки повідомлення від відповідача про час та місце розгляду справи, направлялось лише його представнику, який направив клопотання про відкладення розгляду справи. Таким чином, відповідач самовільно, всупереч вимог законодавства, обмежив право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, бути присутнім при розгляді справи, що у відповідності до вимог пункту 4 частини першої статті 531 Митного кодексу України, є однією з підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил. А відтак позивач змушений звернутись до суду за захистом порушених прав. Крім того позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом. В обгрунтування поданої заяви зазначено, що оскільки позивач не мав можливості бути присутнім при розгляді справи про правопорушення митних правил, останнім подано клопотання про відкладення розгляду справи. Будучи переконаним, що у відповідності до частини четвертої статті 526 Митного кодексу України, розгляд справи буде відкладений на іншу дату та час, позивач очікував повідомлення про наступний розгляд справи про порушення митних правил. Однак жодних повідомлень позивачем так і не отримано, безпосередньо копія оскаржуваної постанови стороною позивача була отримана засобами електронної пошти 21.05.2021 року, а відтак позивач просить суд поновити пропущений процесуальний строк на звернення до адміністративного суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.42).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 червня 2021 року позивачем подано заяву (вх. № 23325 від 18.06.2021 року) якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 09.06.2021 року (а.с.44-52).

У зв`язку з чим ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 липня 2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на звернення до адміністративного суду. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.53).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 жотня 2021 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача Дніпровську митницю Держмитслужби на належного відповідача по справі, Кропивницьку митницю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до Дніпровської митниці Держмитслужби, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.78).

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив (вх. № 39504 від 05.11.2021 року) на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення вимог позивача, зазначає, що 25.09.2020 року відповідно до контракту №21 від 10.01.2020 згідно коносаменту від 20.08.2020 року №MEDUХМ424917, інвойсу від 10.08.2020 року №VL200615 SF, пакувального листа від 10.08.2020 №VL200615 SF, в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби на адресу Приватного підприємства «Аллєгро-ОПТ» морським транспортом із Китаю ввезено товар: «світильники електричні світлодіодні VIDEX: VL-BN-54125-5000 шт., VL-BN-36125-1000 шт., VL-BN-36124-1500 шт., VL-BN-27065-1500 шт., VL-BN-18065-2000 шт. Світильники сівтлодіодні електричні потужністю 18w-54 w, напругою 220v.5000k, прямокутні накладні, не містять передавачів та примайчів, корпус з комбінованих матеріалів: стлі, алюмінію, розсіювач з полікарбонату. Кожний світильник упакований в окрему картонну упаковку (разом з інструкцією) та складені у коробки з гофрованого картону по 20 штук. Для побутового використання, не є товаром подвійного призначення. Торгівельна марка- VIDEX, виробник:XIAMEN SUNF LIGHTING CO., LTD, країна виробництва CN, який у подальшому на підставі митної декларації від 25.09.2020 року -UA110000/2020/929961, CMR №417183 від 28.09.2020, вантажним автомобілем р/н НОМЕР_3 / НОМЕР_4 28.09.2020 доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці Держмитслужби. 29.09.2020 року позивач подав до митного поста «Кропивницький» митну декларацію типу «IМ 40 ДЕ», яка зареєстрована за номером № UA110280/2020/009476, у графі 31 якої заявив, що кожна одиниця товару упакована в окрему картонну упаковку для зберігання і перевезення (разом з інструкцією), вага брутто 10732,75 кг, нетто 8082 кг, вартістю 1 014 918, 89 грн. та сплатив митні платежі у сумі 263 878,91 грн. 30.09.2020 року та 01.10.2020 року під час здійснення митного контролю було проведено митний огляд товару, в результаті чого було встановлено, що фактична вага світильників електричних світлодіодних складає: вага брутто 11251,75 кг, вага світлодіодних електричних світильників у індивідуальній упаковці - 10215 кг, вага світлодіодних електричних світильників без індивідуальної упаковки - 8082 кг, вага індивідуальної упаковки світлодіодних електричних світильників складає 2133 кг. Зміна вагових характеристик вищевказаних товарів спричинила недобір митних платежів у сумі 84197,25 грн. Таким чином, позивач з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, протиправно заявив у графі 38 електронної митної декларації № UA110280/2020/009476 неправдиві відомості стосовно ваги світильників електричних світлодіодних - 6775 кг, а необхідно було заявити 8082 кг.,, що стало підставою для зменшення розміру митних платежів на суму 84197,25 грн., чим вчинив порушення митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України. Разом з тим, подальше митне оформлення заявленої партії товару було здійснено по митній декларації від 16.10.2020 року № UA110280/2020/010026, та по цій декларації винесене рішення про визначення митної вартості товару UA110280/2020/000032/1, згідно якого зазначено нові відомості щодо ваги товару. А саме, керуючись положеннями частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості товару. Відповідно до надного митним постом «Кропивницький» Дніпровської митниці Держмитслужби від 09.10.2020 № 750/7.5-28-15 розрахунку недоборів митних платежів за новими відомостями по МД № UA110280/2020/009476 встановлено, що з урахуванням Акту митного огляду від 30.09.2020 року та цінової інформації по товарам, встановленої управлінням адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товару вага товару 10215 кг.., МВ 4,63 дол. США/кг. Загальна сума недоборів митних платежів становить 84197,25 грн. А відтак відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 87-92).

Крім того, відповідачем подано клопотання (вх. № 39506 від 05.11.2021 року) про поновлення строку на подання відзиву на адміністративний позов по справі № 404/3803/21 (а.с.70-86).

Через канцелярію суду представником позивача подано відповідь (вх. № 7568 від 01.03.2022 року) на відзив, в якому позивач зазначає, відповідач не посилався на докази ззначені у відзиві та не покладав їх в основу при винесенні оскаржуваної постанови, а отже, у відповідності до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не може посилатись на них як на доказ. Також якщо дані докази були підставою для прийняття оскаржуваної постанови, то відповідачем не виконана ухвала суду від 12.07.2021 року в частині надання доказів, на підставі яких прийнята оскаржувана постанова. Згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, не виконавши ухвалу суду від 12.07.2021 року по даній справі в частині надання доказів, на підставі яких прийнята оскаржувана постанова, відповідач ухиляється від обов`язку доказування, закріпленого за ним частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що в свою чергу, свідчить про усвідомлення відповідачем неправомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови та намаганні таким чином приховати свої правомірні дії (а.с. 103-107).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 червня 2022 року продовжено відповідачеві процесуальний строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (за наявності). Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (а.с.113).

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 24253 від 05.09.2022 року) про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.171-172).

Представник відповідача в судове засідання призначене з`явився, подав до суду заяву (вх. № 24317 від 05.09.2022 року) про розгляд справи за його відсутності, проти задовлення позовних вимог заперечує, та просить відмовити (а.с.173).

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши учасників справи, суд встановив таке.

Першим заступником начальника Дніпровської митниці Держмитслужби Мужевим Олексієм Олександровичем складено постанову про порушення митних правил за № 0356/11000/20 від 24.02.2021 року, в якій зазначено, що 25.09.2020 року відповідно до контракту №21 від 10.01.2020 згідно коносаменту від 20.08.2020 року №MEDUN8663779, інвойсу від 10.08.2020 року №VL200615 SF, пакувального листа від 10.08.2020 №VL200615 SF, в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби на адресу Приватного підприємства «Аллєгро-ОПТ» морським транспортом із Китаю ввезено товар: «світильники електричні світлодіодні VIDEX: VL-BN-54125-5000 шт., VL-BN-36125-1000 шт., VL-BN-36124-1500 шт., VL-BN-27065-1500 шт., VL-BN-18065-2000 шт. Світильники сівтлодіодні електричні потужністю 18w-54 w, напругою 220v.5000k, прямокутні накладні, не містять передавачів та примайчів, корпус з комбінованих матеріалів: стлі, алюмінію, розсіювач з полікарбонату. Кожний світильник упакований в окрему картонну упаковку (разом з інструкцією) та складені у коробки з гофрованого картону по 20 штук. Для побутового використання, не є товаром подвійного призначення. Торгівельна марка- VIDEX, виробник:XIAMEN SUNF LIGHTING CO., LTD, країна виробництва CN, який у подальшому на підставі митної декларації від 25.09.2020 року -UA110000/2020/929979, CMR №417185 від 28.09.2020, вантажним автомобілем р/н НОМЕР_5 /ВН825ХІ 28.09.2020 доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці Держмитслужби. 29.09.2020 року ОСОБА_1 подав до митного поста «Кропивницький» митну декларацію типу «IМ 40 ДЕ», яка зареєстрована за номером № UA110280/2020/009476, у графі 31 якої заявив, що кожна одиниця товару упакована в окрему картонну упаковку для зберігання і перевезення (разом з інструкцією), вага брутто 10732,75 кг, нетто 8082 кг, вартістю 1 014 918, 89 грн. та сплатив митні платежі у сумі 263 878, 91 грн. 30.09.2020 року та 01.10.2020 року під час здійснення митного контролю було проведено митний огляд товару, в результаті чого було встановлено, що фактична вага світлодіодних електричних світильників складає: вага брутто 11251,75 кг, вага світлодіодних електричних світильників у індивідуальній упаковці - 10215 кг, вага світлодіодних електричних світильників без індивідуальної упаковки - 8082 кг, вага індивідуальної упаковки світлодіодних електричних світильників складає 2133 кг. Зміна вагових характеристик вищевказаних товарів спричинила недобір митних платежів у сумі 84197,25 грн. Таким чином, позивач з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, протиправно заявив у графі 38 електронної митної декларації № UA110280/2020/009476 неправдиві відомості стосовно ваги світлодіодних електричних світильників - 6775 кг, які із первинною упаковкою важать 8082 кг., що стало підставою для зменшення розміру митних платежів на суму 84197,25 грн., чим вчинив порушення митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України. Громадянина ОСОБА_1 , менджера із зовнішньоекономічної діяльності Приватного підприємства «Аллєгро-ОПТ» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України. На громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 252591,75 грн. (а.с. 8-10).

Згідно інвойсу від 10.08.2020 року інвойсу №VL200615 SF позивачем морським транспортом із Китаю ввезено товар: «світильники електричні світлодіодні VIDEX: VL-BN-54125-5000 шт., VL-BN-36125-1000 шт., VL-BN-36124-1500 шт., VL-BN-27065-1500 шт., VL-BN-18065-2000 шт. на загальну суму 33400,00 доларів США (а.с.16).

Згідно товаросупровідних документів, а саме - пакувальний лист від 10.08.2020 року №VL200615SF, коносамент від 20.08.2020 року №MEDUХМ424917, автомобільна товаротранспортна накладна №417185, в них зазначена вага брутто товару 10732,75 кг, а вага нетто - 6775 кг. (а.с. 21-22).

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Зі змісту статті 485 Митного кодексу України вбачається, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявления неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. Статтею 530 Митного кодексу України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до правил заповнення графи 38 Митної декларації у митному режимі імпорту згідно з порядком заповнення Митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №651, для товару, що переміщується в первинній тарі (упаковці), що невіддільна від товару до його споживання без шкоди його споживчим властивостям, якщо маркуванням товару чи документами, необхідними для здійснення його митного контролю та митного оформлення, не визначено вагу товару без будь-якої упаковки, зазначається вага товару з урахуванням ваги такої первинної тари (упаковки)

За даним фактом відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про порушення митних прави № 0356/11000/20 від 24 лютого 2021 року за ознаками статті 485 Митного кодексу України.

Разом із тим, позивач при подачі митної декларації №UA 110280/2020/009476 від 29.09.2020 року діяв як агент митного оформлення, тобто відповідно до статті 418 Митного кодексу України як фізична особа - резидент, що перебуває в трудових відносинах з митним брокером і безпосередньо виконує в інтересах особи, яку представляє митний брокер, дії, пов`язані з пред`явленням органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також документів, потрібних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Так, відповідно до вимог закону позивач діяв виключно в межах діючого законодавства та пред`явив до митного оформлення інвойси та інші товаросупроводжувальні документи, які були передані йому самим декларантом, та в подальшому задекларував зазначені в цих документах товари та сплатив необхідні митні платежі.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга статті 53 Митного кодексу України визначає документи, що підтверджують митну вартість товарів.

Згідно частини тертьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтею 488 Митного кодексу України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини першої статті 497 Митного кодексу України, у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3статті 461 цього Кодексу(заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Згідно статті 498 Митного кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3статті 461 цього Кодексу(заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил в органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до статті 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, чинним законодавством визначено порядок провадження у справі про порушення митних правил, визначено, зокрема, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності знати про час та місце розгляду справи, брати участь у розгляді справи, подавати пояснення та заперечення.

Частиною першою статті 458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За приписами статті 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

За змістом частини першої статті 9 та статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що статтею 485 Митного кодексу України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, так як позивачем не було подано митному органу неправдивих відомостей, необхідних для визначення вартості товару, декларування товару здійснювалось на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар, при цьому, сам по собі факт невірного зазначення ваги товару, за умови не подання декларантом неправдивих відомостей, необхідних для визначення ваги товару, не створює склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Враховуючи наведене, зазначення позивачем неправильної ваги товару, як було встановлено Дніпровською митницею Держмитслужби не може бути доказом того, що дії позивача були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу, оскільки всі відомості в декларації останнім були заявлені правдиві та відповідають товаросупровідним документам.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 640/5082/17 вказав, якщо судами не встановлено подання позивачем неправдивих відомостей та документів чи приховування важливих для правильної класифікації товару даних, а декларування товару здійснювалось на основі наявних товаросупровідних документів та його технічного опису, то у митного органу не було підстав визнавати дії позивача такими, що спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що являє собою об`єктивну сторону передбаченогост. 485 МК Україниправопорушення.

Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 22 травня 2018 року (справа № 463/6189/15-а), з якої вбачається, якщо особою не вчинено дій, спрямованих на приховування дійсних відомостей про товар, то склад правопорушення, передбаченогост. 485 МК України, відсутній.

Суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 20 серпня 2020 року (справа № 553/1435/17), від 25 червня 2020 року (справа № 163/1218/16-а), від 18 червня 2020 року (справа №638/10546/16-а), згідно яких склад правопорушення, передбаченогостаттею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченогостаттею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, встановлених статтею 531 Митного кодексу України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Вирішуючи спір суд враховує, що за статтею 77 Кодексу адміністртивного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів наявності протиправної мети дій ОСОБА_1 щодо заявлення неправдивих відомостей та неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру Кропивницькою митницею в процесі розгляду справи також не надано.

При таких обставинах, суд вважає, що на момент митного оформлення товару, згідно митної декларації №UA 110280/2020/009476 від 29.09.2020 в діях позивача був відсутній прямий умисел для ухилення від сплати митних платежів та надання недостовірних відомостей щодо товару, оскільки допущення помилки при визначенні ваги під час декларування товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.

Крім того, відповідно до статті 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З матеріалів справи встановлено, що представник позивача звертався до Керівника Дніпровської митниці Держмитслужби з клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на інший день, оскільки представник ОСОБА_1 не має змоги прийняти участь у розгляді даної справи (а.с.24).

При цьому відповідачем в порушення вимог статті 526 Митного кодексу України не розглянувши клопотання представника позивача, 24.02.2021 року всупереч вимогам чинного законодавства винесено оскаржувану постанову.

З наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач в порушення частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, дійшовши передчасного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 84197,25 грн., крім того оскаржувана постанова винесена з порушенням процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, а саме всупереч вимогам статті 526 Митного кодексу України, а відтак постанова про порушення митних прави № 0356/11000/20 від 24 лютого 2021 року, підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил закриттю.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у справі, суд вказує на таке.

Згідно частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. (пункт 1 частина третя стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року (а.с. 28-33); акт наданих послуг (виконаної роботи) по договору про надання правової допомоги від 23.10.2020 року (а.с.27), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 25/2 від 23.05.2021 року про оплату послуг надання професійної правничої допомоги на суму 4700,00 грн. (а.с.34).

Суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено імперативної вказівки щодо форми документа про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також зазначення затраченого часу на складання відзиву та інших процесуальних документів, чи вчинення інших дій. Особа для підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу має надати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, але не детальний хронометраж кожної дії, що входить до складу таких робіт (послуг).

Суд звертає увагу, що в матеріалах цієї справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документи, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування судових витрат понесених позивачем на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн, які мають бути стягнуті з Кропивницької митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби).

Оскільки адміністративний позов задоволено, відповідачем здійснена сплата судового збору у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанціями від 25.05.2021 року (а.с. 26), від 17.06.2021 року (а.с.52) вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача з Кропивницької митниці (відокремленого підрозділу Держмитслужби).

На підставі викладеного, керуючись статтями 466, 485, 529, 531 Митного кодексу України, статтями 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення;, статтями 72, 73, 77, 139, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , до Кропивницької митниці, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил № 0356/11000/20 від 24.02.2021 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 485 Митного кодексу України.

Закрити справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за статтею 485 Митного кодексу України.

Стягнути з Кропивницької митниці (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Лавандова, будинок № 27-Б; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.09.2022 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда