Справа № 640/2712/22
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року м. Київ № 640/2712/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ІНФОРМАЦІЯ_3

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач), адреса: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України, старшого солдата ОСОБА_2 , викладене у пункті 90 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №22 від 17 березня 2017 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України, старшого солдата ОСОБА_2 , передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби загинув її син - ОСОБА_2 , внаслідок вчинення щодо нього умисного злочину - вбивства.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2021 року у справі №233/4985/15к ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 3 статті 15, пунктом 1 частини 2 статті 115 КК України.

21 жовтня 2016 року Військово-лікарська комісія Центрального регіону визнала травми, які стали причиною смерті ОСОБА_2 , пов`язані з проходженням військової служби.

Позивач, як вказано у позовній заяві, як мати військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , разом з іншими членами сім`ї звернулись до ІНФОРМАЦІЯ_3, в яких просили вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги.

У січні 2022 року позивачу стало відомо, що згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 17 березня 2017 року №22, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї ОСОБА_4 .

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що смерть ОСОБА_2 сталась в позаслужбовий час внаслідок його вбивства встановленою особою за встановленими обставинами відповідно до вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2021 року.

Перед смертю ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину та ввечері 03 червня 2016 року після цього, ним було здійснено вжиття алкогольних напоїв.

Більш того, представник відповідача зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що смерть ОСОБА_2 сталась внаслідок бійки з ОСОБА_3 , в результаті якої останній наніс ОСОБА_2 10 ножових поранень.

Більш того, представник відповідача послався на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Не погоджуючись з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій остання послалась на аналогічні обставини тим, що викладені у позовній заяві.

Представник третьої особи у письмових поясненнях на позовну заяву послався на аналогічні обставини тим, що викладені у відзиві на позовну заяву відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками у свідоцтві про народження записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно із копією довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 05 травня 2016 року № 2/050529 та копією довідки від 22 червня 2016 року №2/6064, ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, у тому числі, у період з 01 квітня 2016 року по 04 червня 2016 року.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть від 04 червня 2016 року № 105 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причиною смерті зазначено: гостра малокрів`я. травма серця з крововиливом в навколосерцеву сумку (гемоперикард).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці 30 років, про що 06 червня 2016 року Виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 53.

Відповідно до витягу з наказу військової частини польової пошти НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 04 червня 2016 року №160 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини призваних по мобілізації та всіх видів забезпечення з 04 червня 2016 року у зв`язку зі смертю.

Згідно акта службового розслідування, затвердженого командиром військової частини польової пошти НОМЕР_3 від 18 червня 2016 року, комісією встановлено, що причиною події стало самовільне залишення району відведення без поважних причин старшим солдатом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_6 з 03 червня 2016 року на 04 червня 2016 року, що спричинило загибель старшого солдата ОСОБА_2 та поранення солдата ОСОБА_6 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №324 від 21 жовтня 2016 року «травма серця з крововиливом в навколосерцеву сумку (гемоперикард). Гостре малокрів`я», - отримане колишнім військовослужбовцем старшим солдатом ОСОБА_2 під час військової служби послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №105, виданим Костянтинівською судово-медичною експертизою Донецької області та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 06 червня 2016 року виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району. Травма та причина смерті, одержане в результаті нещасного випадку, Так, пов`язане з проходженням військової служби.

Також, матеріалами справи підтверджено, що батьки, дружина, син та донька померлого ОСОБА_2 звернулись до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

Згідно копії листа Костянтинівського відділення судово-медичної експертизи №95 від 24 листопада 2016 року, при судово-токсикологічному обстеженні крові трупа ОСОБА_2 знайдено спирт етиловий у концентрації 1,56%, що відносно до живих осіб розцінюється як алкогольне сп`яніння середнього ступеню.

Відповідно до копії Витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 17 березня 2017 року №22 комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки на час смерті він самовільно залишив частину, а також на час смерті перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено листом Костянтинівського бюро судово-медичної експертизи від 24 листопада 2016 року №95.

Листом від 04 квітня 2017 року за вих. №12/1135 ІНФОРМАЦІЯ_3 направив копію вказаного витягу з протоколу засідання комісії на адресу позивача, проте, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів, що або відповідачем, або третьою особою дійсно було направлено вказаний лист будь-якими засобами зв`язку та отримано останньою, у зв`язку з чим у суду не виникає сумнівів щодо того, що про прийняте рішення позивачу стало відомо саме після направлення на адресу комісаріату відповідного запиту на інформацію позивача у грудні 2021 року, а тому суд не погоджується з позицією відповідача та третьої особи щодо того, що позивач з цим позовом звернулась поза межами встановленого шестимісячного строку, відповідно, підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, не має.

Вважаючи протиправним вказане вище рішення відповідача, позивач звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту - Закон України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин)).

28. Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту - Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) передбачено, що Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із положеннями пунктів 1,2 частини 2 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі по тексту - Порядок №975 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Підпунктами 1 та 2 пункту 4 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби

Частиною 1 статті 16-4 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ встановлено, що Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення містяться в пункті 19 Порядку № 975.

Пунктом 10 Порядку № 975 передбачено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);

рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

Частиною першою статті 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти до таких висновків:

- одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є гарантованою державою виплатою, яка виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

- виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця не здійснюється, якщо загибель (смерть), є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18, за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений пунктом 11 Порядку №975 перелік документів для призначення такої допомоги. Своєю чергою, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Відсутність документів, визначених пунктом 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

Як вже було зазначено судом, у ході службового розслідування (висновок, затверджений командиром військової частини польової пошти В0927 від 18 червня 2016 року), комісією було встановлено, що причиною події стало самовільне залишення району відведення без поважних причин старшим солдатом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_6 з 03 червня 2016 року на 04 червня 2016 року, що спричинило загибель старшого солдата ОСОБА_2 та поранення солдата ОСОБА_6 .

Перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння та самовільне залишення району відведення, тобто дії за ознаками кримінального правопорушення та адміністративного правопорушення підтверджуються проведеним службовим розслідуванням від 18 червня 2016 року та листом Костянтинівського відділення судово-медичної експертизи від 24 листопада 2016 року №95.

Таким чином, на переконання суду, встановивши, що смерть ОСОБА_2 у період виконання ним обов`язків військової служби, була наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, відповідач дійшов правильного висновку про відсутність підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого.

Зважаючи на встановлені обставини справи, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батькам, дружині та дітям загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , викладене у пункті 90 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 березня 2017 року № 22 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законами України, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 760/9519/17 та від 18 травня 2022 року у справі №640/23247/19.

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що факти самовільного залишення району відведення та вжиття алкогольних напоїв (тобто перебування у стані алкогольного сп`яніння) в ніч з 03 на ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим ОСОБА_2 також підтверджено показаннями потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2021 року у справі №233/4985/16-к.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено та остання звільнена від сплати судового збору, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник