Справа № 420/24493/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/24493/21
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року (суддя Марин П.П., м. Одеса, повний текст рішення складений 13.01.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

6 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління з відмови, листом №1569-1 0727/Б-02/8-1500/20 від 17.11.2021 року, у нарахуванні та виплаті позивачу суми компенсації втрати частини доходів за період з 1 липня 2002 року по 31 серпня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 324446,69 грн;

- зобов`язати Головне управління нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів, за період з 1 липня 2002 року по 31 серпня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 324446,69 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На думку апелянта, перерахунок пенсії позивачу на виконання судового рішення не є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ, а має характер разової виплати, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при їх виплаті у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Іванівського районного суду Одеської області від 1 лютого 2012 року у справі №2-а-1730/11, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2013 року, визнано протиправними дії УПФУ в Іванівському районі Одеської області при призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування, в період з 1 липня 2002 року по 31 грудня 2007 року, Постанови КМУ №01 від 03.01.2002 року, та в частині застосування, в період з 1 січня 2008 року, статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону №107-VI від 28.12.2007 року. Зобов`язано УПФУ в Іванівському районі Одеської області провести призначення та перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 1 липня 2002 року по 31 грудня 2005 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України, та починаючи з 1 січня 2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно Законів України, з виплатою різниш між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим (а.с.21-22).

Як вбачається з розпорядження №114915 від 05.02.2016, на підставі вказаної постанови суду, відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 (а.с. 78).

Відповідно до протоколу боргу по ПС 122369 ОСОБА_1 - сума боргу склала 324446,69 грн. (а.с. 98-99).

Згідно виписки по картковому рахунку донараховану на виконання зазначеної постанови суду суму пенсії було виплачено ОСОБА_1 21 вересня 2021 року (а.с. 23).

1 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів за період з 1 липня 2002 року по 31 серпня 2021 року (а.с. 19)

Листом від 17.11.2021 року за №21569-20727/Б-02/8-1500/21 Головне управління повідомило про відмову у задоволенні заяви з огляду на те, що нарахування та виплата сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, вищезазначеними нормативно-правовими актами не передбачено. Доплата на виконання постанови Іванівського районного суду Одеської області від 1 лютого 2012 року по справі №2-а-1730/11 за період з 01.07.2002 по 22.07.2011 в розмірі 324446,69 грн виплачена в вересні поточного року. Враховуючи вищевказане та те, що нарахування та виплата сум пенсії за рішенням суду проведені без порушення умов та термінів виплати, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", підстав для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає

Вважаючи дії пенсійного органу щодо відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі Порядок № 159).

Згідно зі статями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто стаття 2 Закону №2050-ІІІ прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена, зокрема у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №522/9778/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі № 300/544/19.

Крім того, у постанові від 5 березня 2020 року у справі №140/1547/19 Верховний Суд зазначив:

"Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу".

Як вже було зазначено вище, відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2013 року набрала законної сили постанова Іванівського районного суду Одеської області від 1 лютого 2012 року у справі №2-а-1730/11, якою зобов`язано УПФУ в Іванівському районі Одеської області провести призначення та перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 1 липня 2002 року по 31 грудня 2005 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України, та починаючи з 1 січня 2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно Законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Разом з тим вказані грошові кошти на виконання постанови Іванівського районного суду Одеської області від 1 лютого 2012 року по справі №2-а-1730/11 були виплачені позивачу лише 21 вересня 2021 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача, яка міститься в матеріалах справи, що свідчить про доведеність факту пропуску відповідачем строку (на один і більше календарних місяців) проведення виплати та наявність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Враховуючи наведене правове регулювання та обставини даної справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанцій про задоволення позову ОСОБА_1 , так як нарахування і виплата недонарахованої частини пенсії на виконання рішення суду відповідачем проведено, а тому, в тому числі останньому підлягає виплаті компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги пенсійного органу, що перерахунок пенсії позивачу на виконання судового рішення не є доходом в розумінні статті 2 Закону№2050-III, а має характер разової виплати, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при їх виплаті у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством, тобто вказана сума є доходом в розумінні ст. 2 Закону.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №159/1615/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 420/2093/16-а, від 16 грудня 2020 року у справі № 521/21718/16-а, від 23 грудня 2020 року у справі № 640/7975/15-а.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ГУПФУ задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного від 13 січня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов