Справа № 753/5390/22
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5390/22
провадження № 2-а/753/175/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. м. Київ

Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кулик С.В., при секретарі Тітової А.А., розглянувши адміністративну справу за позовом адвоката Струць Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Вишгородського відділу ЦМУ ДМВС у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся адвокат Струць М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , із позовом, в якому просить скасувати постанову Вишгородського відділу ЦМУ ДМВС у м. Києві та Київській області ПН МКО 001648 від 19.05.2022 року, про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову зазначено, що 19.05.2022 року Вишгородським відділом ЦМУ ДМВС у м. Києві та Київській області було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка не вжила заходів до забезпечення своєчасної реєстрації іноземця, свого чоловіка ОСОБА_2 , громадянина РФ, після закінчення дії посвідки на тимчасове проживання, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 205 КУпАП. З зазначеною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема в оскаржуваній постанові не було вказано обставин, що пом`якшують відповідальність, оскільки позивач має на утриманні неповнолітнього сина. Термін дії посвідки чоловіка позивача на тимчасове проживання закінчувався 22.04.2022 року, а у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії, тобто у березні 2022 року. У зв`язку з введенням воєнного стану та наявними форс-мажорними обставинами, у зв`язку з агресію РФ та відсутністю повноцінної роботи органу, який надає відповідні адміністративні послуги, чоловік позивача не мав змоги у встановлений строк продовжити строк дії посвідки на тимчасове проживання, строк дії якої закінчився 22.04.2022 року, тобто після введення воєнного стану в Україні. Відповідно до інформації, наданої листом ДМС України від 06.03.2022 року в умовах воєнного стану згідно з наказом ДМС № 43, тимчасово з 25.02.2022 року призупинилася робота інформаційно-комунікаційних систем ДМС та надання адміністративних послуг. Органами ДМС було повідомлено, що до відповідного нормативного врегулювання або відновлення роботи ДМС у повному обсязі в регіонах, де у громадян України, іноземців та осіб без громадянства обмежена можливість обміну документів, що посвідчують особу, підтверджують спеціальний статус можуть пред`являти документ, строк дії якого закінчився, або документ, що посвідчує особу, до якого своєчасно не вклеєна фотокартка. Таким чином, на період дії воєнного стану у іноземців обмежена можливість обміну документів, що посвідчують особу чи спеціальний статус особи, а тому притягнення до адміністративної відповідальності з цих підстав є неправомірним. Торгова-промислова палата України у своєму висновку № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року засвідчила форс-мажорні обставини: військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану. Окрім того зазначив, що 12.05.2022 року відповідно до інформації з офіційного порталу Міністерства внутрішніх справ України, під час брифінгу в Медіацентрі України - ОСОБА_3 , голова Державної міграційної служби України, повідомила, що відносно громадян РФ та Білорусії була здійснена пауза. Громадяни РФ, які вже мають посвідку на тимчасове або постійне проживання, можуть надалі користуватися ними та перебувати в України. З урахуванням наведеного просив скасуватипостанову Вишгородського відділу ЦМУ ДМВС у м. Києві та Київської області про накладення адміністративного стягнення ПН МКО 001648 від 19.05.2022 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2022 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов.

Адвокат Струць М.П., у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що перевіркою встановлено, що громадянин РФ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 26.04.2021 року, підстава видачі посвідки - 04/14 (возз`єднання сім`ї з громадянином України (на підставі шлюбу). Термін дії посвідки закінчився 22.04.2022 року. У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. Після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язанні в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС. Однак громадянин РФ ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги міграційного законодавства, після закінчення строку дії посвідки не виїхав за межі України, до міграційної служби із заявою про добровільне повернення або з будь-яких інших питань щодо легалізації свого становища перебування в Україні не звертався та продовжував незаконно перебувати на території України ухиляючись від виїзду з території України поки його не було виявлено та вжито відповідних заходів реагування співробітниками міграційної служби. Крім того зазначили, що у адміністративному позові вказано, що подання документів на отримання нової посвідки було ускладнено форс-мажорними обставинами у зв`язку з військовою агресією РФ із подальшим введенням воєнного стану. Також представник позивача посилається на зупинення строків надання адміністративних послуг та зупинення роботи органів ДМС, підприємств та установ, що входять до сфери управління ДМС, починаючи з 25.02.2022 року. Однак з 15.03.2022 року територіальні органи та територіальні підрозділи ДМС відновили роботу з прийому та надання адміністративних послуг, в тому числі і документів для оформлення посвідки на постійне та тимчасове проживання. Оформлення документів можливо здійснити в будь-якому територіальному органі чи підрозділі ДМС, незалежно від зареєстрованого місця проживання. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України ОСОБА_4 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Зауважень щодо адміністративних матеріалів від правопорушника міграційного законодавства не надходило, постанову про накладення адміністративного стягнення він виконав. Також відносно останнього прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та надано час самостійно виїхати з території України у термін до 29.05.2022 року. Зважаючи на сімейний стан ОСОБА_4 , рішення про заборону в`їзду на територію України Вишгородським відділом не приймалось. Громадянка України ОСОБА_1 , як приймаюча сторона свого чоловіка, заходів для забезпечення у встановленому порядку його своєчасної реєстрації не вживала, не забезпечила своєчасне роз`яснення йому прав, свобод, обов`язків передбачених законодавством України. Приймаюча сторона іноземця несе відповідальність, за своєчасне оформлення документів на право його перебування в Україні на законних підставах, пересування по території країни і виїзд з України після закінчення визначеного терміну перебування. Враховуючи вищевикладене, Вишгородським відділом було притягнуто ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 205 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Крім того у позовній заяві представником позивача зазначено, що при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не зазначено пом`якшуючих обставин так як ОСОБА_1 , має на утриманні неповнолітнього сина 2014 року народження. Наведене інформація не обґрунтована, оскільки відповідно до п.5 ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Разом з тим, Вишгородським відділом при винесені постанови враховано сукупність інших умов та обставин вчинення правопорушення та накладено стягнення у вигляді мінімальної суми штрафу у розмірі 340 грн. Враховуючи наведене просили відмовити в задоволенні позову.

Адвокат Струць М.П., надав додаткові пояснення, відповідно до яких зазначив, що твердження відповідача з приводу того, що 15.03.2022 року відновили повноцінну роботу органи Державної міграційної служби України вводять суд в оману, оскільки відповідні уповноважені представники Державної міграційної служби України відмовлять приймати документи від ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю порядку оформлення посвідок саме для громадян РФ. Відсутність можливості подати документи, щодо оформлення відповідної посвідки підтверджується відповіддю Державної міграційної служби України № 8.1-7154/1-22 від 06.07.2022 року на адвокатський запит, в якій вказано, що сьогодні Україна перебуває в умовах воєнного стану, а ОСОБА_4 , належить до громадянства країни-агресора. Згідно основних засад міжнародного права іноземець, який перебуває за кордоном, користується захистом та заступництвом держави свого громадянства, не втрачає юридичного зв`язку зі своєю державою та підпорядковується нормам законодавства країни свого громадянства. Також зазначено, що до прийняття Верховною радою України та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, Державною міграційною службою тимчасово припинено прийом заяв від громадян РФ, та розроблено проект нормативно-правового акту, який встановлює умови подання громадянами країни-агресора заяв про отримання адміністративних послуг міграційній сфері, який на сьогодні перебуває у стадії погодження із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

У зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників, відповідно до ч. 4ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 16.04.2014 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, 16.04.2014 року ОСОБА_1 , громадянка України уклала шлюб з ОСОБА_4 , громадянином РФ.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 22.08.2014 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Постановою ПН МКО 001648 від 20.05.2022 року, Вишгородського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області, було притягнуто ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 205 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_6 , притягнуто до адміністративної відповідальності за невжиття заходів до забезпечення своєчасної реєстрації іноземця ( свого чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) після закінчення посвідки на тимчасове проживання.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України встановлені статтею 4 вказаного Закону України.

Згідно з ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-чотирнадцятій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 5-2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані отримати довгострокову візу з метою отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, якщо інше не встановлено законами чи міжнародними договорами України. Ця вимога не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,встановленихст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до статті 205 КУпАП невжиття громадянами, які запросили в Україну іноземців і осіб без громадянства в приватних справах і надали їм жилу площу, заходів до забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації - тягне за собою попередження або накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінстративного правопорушення, винність данної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інш.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів вжиття саме нею заходів по забезпеченню своєчасної реєстрації ії чоловіка, зокрема відповідних звернень до відповідних органів державної влади, щодо реєстрації іноземця, тощо. В позові зазначено загальні посилання та форс-мажорні обставини та не конкретизовано які конкретно дії вчинила позивач після початку відновлення роботи органів ДМС з 15.03.2022 року. Враховуючи той факт, що диспозиція ст. 205 КУпАП передбачає відповідальність саме за невжиття громадянами, які запросили в Україну іноземців, заходів до забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації, доказів які спростовували б цей факт суду не надано, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень є законним, а відтак позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.2,72, 77, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.22, ст.205, ст.251, ст.280, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви адвоката Струць Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Вишгородського відділу ЦМУ ДМВС у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В.Кулик