Справа № 120/6453/22
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

05 вересня 2022 р. Справа № 120/6453/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Чернюк Алла Юріївна, розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

В межах даного адміністративного позову позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 заборгованості пов`язаної з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі, у загальному розмірі 67003,45 грн.

Відтак, до даних правовідносин застосовується 3-місячний строк звернення до суду.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26.01.2021 року у справі 620/1720/20 та від 28.01.2021 рок у справі 140/6315/20.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) у Державній спеціальній службі транспорту курсантом вищого військового навчального закладу з 25.08.2020 року.

Згідно наказу ректора Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна від 30.12.2020 року № 794ст, курсанта першого курсу кафедри ОСОБА_1 відраховано з університету (через небажання продовжувати навчання).

05.01.2021 року відповідно до наказу № 02 начальника кафедри (по стройовій частині), сержанта ОСОБА_1 виключено 06 січня 2021 року зі списків особового складу кафедри, знято з усіх видів забезпечення та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для зарахування на військовий облік.

Тобто, 06.01.2021 року наведений контракт достроково розірвано відповідно до підпункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Отже, суд зазначає, що трьохмісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом потрібно обраховувати з моменту розірвання вищевказаного контракту, тобто з 06.01.2021 року, який позивачем пропущено.

При цьому, позивачем не наведено будь - яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску не надав.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішеннях від 20.05.2010 року в справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 26 КАС України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

В позовній заяві позивачем зазначено адресу проживання відповідача АДРЕСА_1 .

На виконання вимог частини 3 статті 171 КАС України судом було направлено запит до Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій про надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача.

Згідно отриманої 31.08.2022 року відповіді судом з`ясовано, що ОСОБА_1 за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області був зареєстрований у АДРЕСА_1 , в/ч, однак, 03.11.2020 року (до виникнення спірних правовідносин) вибув у м. Дніпро, що, в свою чергу, ставить під сумнів територіальну підсудність даної справи Вінницькому окружному адміністративному суду, визначену положеннями статті 26 КАС України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України, а саме у ній не зазначено вірне місце проживання чи перебування відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків останньої шляхом:

- подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску цього строку;

- надання до суду позовної заяви із зазначенням вірного, документально підтвердженого місця проживання чи перебування відповідача.

Керуючись ст. 122, 123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі, залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

3. Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна