Справа № 428/8414/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року справа №428/8414/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Забайрачного Володимира Анатолійовича, який дії в інтересах ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 428/8414/21 (головуючий І інстанції Юзефович І.О. ) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії лейтенанта поліції Клочана В.М. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

визнати незаконною та скасувати постанову лейтенанта поліції Клочана В.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері запобігання безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №809038 від 06.07.2021 року, складену відносно ОСОБА_1 , якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач здійснив зупинку для висадки пасажирів безпосередньо на посадковому майданчику маршрутних транспортних засобів, тобто між знаками 5.43.1 (початок посадкового майданчика тролейбуса) та 5.43.2 (кінець пункту зупинки тролейбуса), судом першої інстанції не надана оцінка вказаним доказам.

Позивач вважає, що дозволяється зупинка автомобілів на посадочних майданчиках для зупинки маршрутних транспортних засобів з метою посадки/висадки пасажирів, якщо не створюється перешкода в русі маршрутним транспортним засобам.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

09.06.2021, о 17-05 год., в м. Сєвєродонецьку Луганської області по просп. Гвардійський, буд. 59, інспектором взводу № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Клочаном В.М. прийнято постанову серії ДП18 № 809038 у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

В постанові вказано, що ОСОБА_1 , 09.06.2021, о 17-05 год., в м. Сєвєродонецьку Луганської області по просп. Гвардійський, буд. 59, керуючи т/з ВМW-Х3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадового майданчика маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбусу», чим порушив п. 15.9 (е) ПДР.

В графі 8 постанови «до постанови додається» зазначено, що до неї додається відео з нагрудних камер поліцейських та відео з реєстратора DSJX300061_ВВ0061 та DSJX300129_ВВ0129.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що підтверджено належними та допустимими доказами, отже постанова відповідача є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XIIзобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 8.1Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією (пункт 8.2ПДР).

Відповідно до пункту 8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Згідно з пунктом 8.4 «в» заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п.15.9 «е» ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що позивач рухаючись по просп. Гвардійський м. Сєвєродонецьк Луганської області, керував транспортним засобом ВМW-Х3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадового майданчика маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбусу».

Позивач наголошує, що він дійсно здійснив зупинку для висадки пасажирів безпосередньо на посадковому майданчику маршрутних транспортних засобів, тобто між знаками 5.43.1 (початок посадкового майданчика тролейбуса) та 5.43.2 (кінець пункту зупинки тролейбуса). При цьому, вважає, що дозволяється зупинка автомобілів на посадочних майданчиках для зупинки маршрутних транспортних засобів з метою посадки/висадки пасажирів, якщо не створюється перешкода в русі маршрутним транспортним засобам.

Однак, твердження апелянта є помилковим, оскільки відповідно до ч. 3 ст.265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відтак, зупинивши автомобіль в недозволеному місці, а саме ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів (а саме безпосередньо на посадковому майданчику), позивач створив перешкоди дорожньому руху, та дії позивача вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.122 КУАП в частині здійснення перешкоди дорожньому руху.

Як наслідок доводи апелянта в частині невірної кваліфікації вказаного правопорушення є безпідставними.

Враховуючи наведене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем правомірно.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки вони на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, тому судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Забайрачного Володимира Анатолійовича, який дії в інтересах ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 428/8414/21 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 428/8414/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05 вересня 2022 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 05 вересня 2022 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв