Справа № 640/7006/22
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ № 640/7006/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначені з 21.01.2022 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідок про заробітну плату від 04.01.2022 року № 21-2зп починаючи з моменту звернення, а саме з 21.01.2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», втім відповідачем безпідставно було відмовлено у її призначені.

Такі дії позивач вважає протиправними, а відновлення свого порушеного права, шляхом зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 04.05.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та відповідачу запропоновано надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

06 червня 2022 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що на підставі наданих позивачем документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 27 років 3 місяці, а стаж за вислугу років становить 24 роки 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Поряд з цим, як зазначає відповідач, стаж роботи на посаді прокурорів становить 21 рік 4 місяці.

А тому, на думку відповідача, позивачу правомірно відмовлено у призначені пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;.

20 червня 2022 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві було направлено до суду копію пенсійної справи позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про призначення пенсії до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

01 лютого 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві листом повідомило позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії, у зв`язку з відсутністю стажу за вислугу років.

Позивач вважаючи таку відмову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача за призначенням пенсії врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно ч. 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (ч.3 ст.86 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 8 ст. 86 Закону встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно ч.13 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Як було встановлено вище, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, у зв`язку з недостатністю стажу за вислугу років.

Зокрема, як зазначив відповідач, страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 27 років 3 місяці; стаж за вислугу років становить 24 роки 6 місяців; стаж роботи на посаді прокурорів становить 21 рік 4 місяці.

А тому, на думку відповідача, у позивача недостатньо стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, що свідчить про те, що спірне рішення було прийнято правомірно та обґрунтовано.

Беручи до уваги викладене вище, суд надаючи оцінку правомірності дій відповідача, зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 09.08.1999 року по 10.02.2017 року працювала в органах прокуратури, а саме:

- з 09.08.1999 року по 30.09.2001 року - помічником прокурора Прокуратури м. Києва;

- з 01.10.2001 року по 16.09.2003 року - помічником прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва;

- з 17.09.2003 року по 19.04.2005 року - старшим помічником прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва;

- з 20.04.2005 року - 02.11.2005 року - прокурор відділу представництва інтересів громадян та держави у цивільному судочинстві управління представництва в суді захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень;

- з 03.11.2005 року - 06.08.2006 року - прокурор відділу представництва Генеральної прокуратури України в судах Головного управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконані судових рішень;

- з 07.08.2006 року -03.04.2008 року - прокурор відділу представництва прокурорів у цивільному судочинстві та представництва Генеральної прокуратури України в судах управління представництва інтересів громадян та держави у Верховному Суді України та Вищих спеціалізованих судах Головного управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень;

- з 04.04.2008 року - 28.03.2012 року - прокурор відділу представництва органів прокуратури в суді Управління організації представництва Головного управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень;

- з 29.03.2012 року - 14.01.2013 року - прокурор відділу участі прокурорів у цивільному судочинстві управління представлення інтересів громадян і держави у Верховному Суді України та Вищих спеціалізованих судах Головного управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень;

- з 15.01.2013 року - 20.07.2014 року старший прокурор відділу участі прокурорів у цивільному судочинстві управління представлення інтересів громадян і держави у Верховному Суді України та Вищих спеціалізованих судах Головного управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень;

- з 21.07.2014 року - 16.06.2015 року - старший прокурор відділу участі прокурорів у цивільному судочинстві управління представництва в суді, захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень Головного представництва та організації участі у кримінальному проваджені в суді;

- з 17.06.2015 року - 04.10.2015 року - старший прокурор відділу забезпечення представництва у вищих судах управління представництва інтересів громадян та держави в суді;

- з 05.10.2015 року - 30.01.2018 року - прокурор відділу забезпечення представництва у вищих судах управління представництва інтересів громадян або держави в суді Департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів громадянина або держави в судах;

- з 31.01.2018 року - 18.11.2019 року - прокурор відділу забезпечення представництва у Верховному Суді управління представництва інтересів громадян або держави в суді Департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів держави в судах;

- з 19.11.2019 року - 16.12.2021 року - прокурор відділу представництва інтересів держави управління організації участі прокурорів в суді Департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів держави в судах на час відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 .

Окрім цього, ОСОБА_1 :

- з 01.09.1193 року по 20.06.1998 року здобувала освіту у Київському університеті ім. Тараса Шевченка;

- з 27.10.1998 року по 06.08.1999 рік займала посаду головного спеціаліста, головного консультанта правового відділу Головдержслужби при Кабінеті Міністрів України;

- з 10.02.2014 року по 10.02.2017 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до настання 3 річного віку.

Як було встановлено вище, згідно з вимогою абзацу 7 частини 6 статті 86 Закон України «Про прокуратуру» передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Відповідно до архівної довідки Київського національного університету ім. Тараса Шевченка від 19.01.2022 року № 010-017/31, ОСОБА_1 дійсно з 01.09.1993р. була зарахована до складу студентів першого курсу денного відділення юридичного факультету Київського ордена Леніна і ордена Жовтневої революції Державного університету ім. Т.Г. Шевченка (наказ №900-33 від 20.07.1993р.).

В червні 1998р. ОСОБА_1 закінчила повний теоретичний га практичний курс навчання денного відділення юридичного факультету Київського університету імені Тараса Шевченка за спеціальністю «Правознавство», здобула кваліфікацію «спеціаліст права» та отримала диплом спеціаліста НОМЕР_1 від 20.06.1998р.. реєстраційний №200 (наказ №737-33 від 19.06.1998р).

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про вищу освіту» особами, які навчаються у закладах вищої освіти, є:

1) здобувачі вищої освіти;

2) інші особи, які навчаються у закладах вищої освіти.

Пунктом 1 частини 3 статті 61 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що до інших осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, належать: слухач - особа, яка навчається на підготовчому відділенні закладу вищої освіти, або особа, яка отримує додаткові чи окремі освітні послуги, у тому числі за програмами післядипломної освіти.

Згідно із пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі - Порядок №590).

Підпунктом «і» пункту 109 Порядку №590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Отже, оскільки позивач навчався у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, то в силу приписів частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період - з 01.09.1993 року по 20.06.1998 року навчання підлягає зарахуванню до його страхового стажу (4/9/20), а половина від цього періоду до стажу за вислугу років, відповідно до абзацу 7 частини 6 статті 86 Закон України «Про прокуратуру» (2/4,5/10).

Також, судом встановлено, що загальний, безперервний стаж позивача на посадах прокурорів з 09.08.1999 року (день зарахування в органи прокуратури) до 16.12.2021 року (день звільнення з органів прокуратури) становить - 21 рік 4 місяці.

Одночасно, суд зазначає, що до страхового та стажу за вислугу років зараховується перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до настання 3 річного віку, що підтверджується наказом Генеральної прокуратури України від 01.04.2014 року № 480вз (з 14.04.2014 року по 10.02.2017 року) (абзац 8 частини 6 статті 86 Закон України «Про прокуратуру»).

Таким чином, станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії (21.01.2022 року), стаж позивача за вислугу років становив більше 25 років, при цьому стаж роботи на посадах прокурорів 21 рік.

Наявність відповідного стажу за вислугу років також підтверджується довідкою Офісу Генерального прокурора від 04.012022 року № 21-зп, відповідно до якої надбавка позивача за вислугу років становить 40% посадового окладу.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п. 5 Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. №1090, службовцям, іншим працівникам органів прокуратури (крім тих, що визначені у пунктах 3 і 4 цього Порядку) щомісячна надбавка за вислугу років обчислюється у відсотках посадового окладу залежно від періоду проходження служби (стажу роботи), до якого зараховується лише час роботи в органах прокуратури, а саме: у розмірі 40% за вислугу років понад 25 років.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в у м. Києві безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим вимога позивача про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначені з 21.01.2022 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», є такою, що підлягає до задоволення.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як було встановлено вище, позивач має право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», втім відповідачем було протиправно відмовлено у такому призначенні, а тому суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної вимоги позивача про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідок про заробітну плату від 04.01.2022 року № 21-2зп починаючи з моменту звернення, а саме з 21.01.2022 року.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 250, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначені з 21.01.2022 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідок про заробітну плату від 04.01.2022 року № 21-2зп починаючи з моменту звернення, а саме з 21.01.2022 року.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Погрібніченко