Справа № 480/1594/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2022 року Справа № 480/1594/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В.,
представника позивача - Оскорбіна А.Г.,
представника відповідача - Ситниченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу № 480/1594/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суми-Продресурс-2009" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Суми-Продресурс-2009" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до заступника начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - начальника відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Сумській області Олександра Танченка, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу № 235334 від 13.12.2021, винесену заступником начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки начальником відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Сумській області Олександром Танченко.
Позивач зазначає, що вказана постанова винесена протиправно, оскільки на момент проведення перевірки тахограф був у несправному стані, а тому водій вважав за допустиме використовувати (вести) індивідуальну контрольну книжку водія, що на переконання позивача є допустимою тахографу альтернативною формою фіксації інформації про рух транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв під час виконання внутрішніх перевезень. Також позивач наполягає на тому, що картка водія не є документом.
Ухвалою суду від 04.02.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання зазначеної ухвали позивачем усунуто недоліки та приведено позовну заяву у відповідність до вимог ст. 160 КАС України, уточнено відповідача по справі, а саме зазначено - Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.
Ухвалою суду від 18.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки автомобіль позивача у відповідності до норм чинного законодавства обладнаний тахографом, а тому водій був зобов`язаний на момент проведення перевірки надати посадовим особам відповідача оформлену картку водія або роздруківку при цифровому тахографі. Оскільки вказані документи не були надані, то оскаржувана постанова є правомірною. Посилання позивача на ведення водієм Індивідуальної контрольної книжки водія, є безпідставним, оскільки у позивача були відсутні підстави для ведення вказаної книжки.
Ухвалою суду від 19.07.2022 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини.
22.10.2021 посадовими особами відповідача на автодорозі Р-46 Харків-Охтирка була проведена перевірка транспортного засобу марки Renault, водій ОСОБА_1 , який є працівником позивача.
Направлення на перевірку від 18.10.2021 № 015043.
За результатами перевірки складений акт № 302539 від 22.10.2021. В акті зазначено, що під час перевірки було виявлено порушення перевезення вантажів за відсутністю на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлена картка водія або роздруківка при цифровому тахографі, що передбачено пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом МТЗУ № 340 від 07.06.2010, пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв тахографів на автомобільному транспорті, затвердженому наказом МТЗУ № 385 від 24.06.2010.
Пояснення водія причин порушень у акті: їхав згідно індивідуальної контрольної книжки водія. Водій транспортного засобу акт підписав.
Листом від 01.12.2021 № 101749/28.3/24-21 Укртрансбезпека повідомила дату та час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт була розглянута за відсутності відповідача.
Листом від 14.12.2021 №105416/28.3/24-21 на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням була направлена копія постанови № 235334.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, не врахував те, що починаючи з 01.10.2021 цифрований тахограф, який був встановлений у вищевказаний автомобіль, був несправний, а тому в межах діючого законодавства водій позивача і використовував індивідуальну контрольну книжку водія, що на переконання позивача є допустимою тахографу альтернативною формою фіксації інформації про рух транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв під час виконання внутрішніх перевезень.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Так, положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком № 1567.
Пунктами 2, 3 Порядку № 1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Абзацом 1 п. 4 Порядку № 1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 14 Порядку № 1567 обумовлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 15 Порядку № 1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Положеннями ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» регламентовано, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Таким чином, в розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.
Як визначено частинами 1 та 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень (ч. 2 ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначено Інструкцією №385 (затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385), котра поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п.1.3. Інструкції № 385).
Пунктом 1.4 Інструкції № 385 визначено поняття термінів, зокрема:
- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;
- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР).
Пунктом 2.4 Інструкції № 385 встановлено, що транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1-2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.
Пунктом 3.3 Інструкції № 385 зазначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Пунктами 6.1., 6.2. та 6.3. Положення № 340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Отже, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
За відсутності документів, зокрема, в даному випадку, роздруківки даних роботи тахографа та особистої картки для цифрового тахографу, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Не пред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Положеннями ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу за спірною постановою, є висновок відповідача про надання послуг з перевезення вантажу транспортним засобом, який обладнаний цифровим тахографом без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлена картка водія або роздруківка при цифровому тахографі.
Зокрема, як встановлено судом, автомобіль позивача був обладнаний цифровим тахографом, а отже, водій мав пред`явити інспекторам Укртрансбезпеки оформлену картку водія або роздруківку при цифровому тахографі.
Разом з тим, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що цифровий тахограф у вказаному автомобілі був несправний починаючи з 01.10.2021, а тому водій вів «Індивідуальну контрольну книжку водія».
Однак, суд звертає увагу на те, що будь-яких доказів несправності цифрового тахографу позивач не надав, а у позовній заяві зазначив, що на час проведення перевірки у водія не було картки водія, оскільки вона була тільки замовлена, що потребувало додаткового часу на її виготовлення від 10 до 30 робочих днів.
Також суд зазначає, що як вже встановлено судом, викладені вище нормативно-правові акти визначають алгоритм дій у разі несправності цифрового тахографу, а саме водій зобов`язаний своєчасно записувати від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Вказані записи також не були зроблені водієм позивача на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позивач не довів правомірність ведення ним «Індивідуальної контрольної книжки водія» з огляду на встановлений в його автомобілі цифровий тахограф.
Стосовно доводів відносно того, що відповідачем не враховано тієї обставини, що позивачем здійснювалися внутрішні перевезення вантажу, у той час як приписами Закону України «Про автомобільний транспорту» передбачено обов`язкове облаштування транспорту тахографами лише для міжнародних перевезень, суд зазначає, що водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень (ч. 2 ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача про відсутність в його діях складу правопорушення, оскільки позивач не здійснював міжнародні перевезення, не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки зазначене спростовується як встановленими обставинами по справі, так і наявними у справі письмовими доказами.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відтак, беручи до уваги наведене та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не є обґрунтованими, документально підтвердженими, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивача не підглядають відшкодуванню, оскільки відсутні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Суми-Продресурс-2009" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 вересня 2022 року.

Суддя С.М. Глазько