Справа № 554/6476/22
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.09.2022 Справа № 554/6476/22
Номер провадження 2-а/554/109/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022 р. м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на наступне.

08.07.2022 р. близько о 12:15 год. позивач керував транспортним засобом «DAF XF 105.410», державний номерний знак НОМЕР_1 , який мав у своєму составі напівпричіп «LAG» державний номерний знак НОМЕР_2 , на трасі Київ - Харків - Довжанський (безпосередньо на виїзді із м. Полтава в напрямок м. Харків, 344 км.) До транспортного засобу, в якому знаходився позивач, прибули працівники поліції УПП в Полтавській області. Причини зупинки транспортного засобу працівники поліції не пояснили. Під час огляду транспортного засобу працівники поліції зазначили наступне: «Водій керував ТЗ з причепом «LAG», з пошкодженими шинами, що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5. Б ПДР України». Поліцейські додатково зазначили, що мають на увазі одну шину з правого боку передньої осі причепу «LAG» та поряд із цим, поліцейські зазначили, що позивач не має права керувати вказаними вище транспортними засобами, у результаті вказаних вище обставин, відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №589652 за ч. 2 статті 126 КУпАП. Оскільки поліцейські вважали, що позивачем було вчинено правопорушення як за ч. 2 статті 126 КУпАП так і за ч. 1 статті 121 КУпАП, стягнення було накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення.

Позивач категорично не погоджується із зазначеною постановою з огляду на наступне.

Позивач здійснював керування транспортним засобом «DAF XF 105.410», державний номерний знак НОМЕР_1 , який мав у своєму составі напівпричіп «LAG» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 встановлено наступні характеристики транспортного засобу «DAF XF 105.410»: реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, шасі (рама) XLRTE47MS0E912075, тип вантажний легалізований сідловий тягач - Е, повною масою 20 500, маса без навантаження 7463.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (причепу) серії НОМЕР_4 встановлено наступні характеристики: реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, шасі (рама) НОМЕР_5 , повна маса 40 000, маса без навантаження 11 200.

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, передбачено що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; СІ - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16; BE, С1Е, СЕ, DIE, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, Cl. С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів; Т - трамваї та тролейбуси.

Пунктом 5 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, передбачено, що водіям транспортних засобів категорій В, Cl, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа не перевищує 3500 кілограмів. До керування транспортними засобами категорій Cl, С, D1 і D з причепами, повна маса яких становить більш як 750 кілограмів і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа перевищує 3500 кілограмів, а також зчепленими автобусами допускаються водії, які мають право на керування транспортними засобами категорій С1Е, СЕ, DIE і DE.

Позивач має посвідчення водія з дозволом на керування танспортними засобами категорії: В, С та СЕ, враховуючи викладені вище норми законодавства, тип та характеристики транспортного засобу «DAF FX 105.410» з причепом «LAG», позивач вважає що він мав право керувати зазначеним транспортним засобом.

Позивач також вважає, що постанову серії БАБ 589652 за ч. 2 статті 126 КУпАП було складено з тієї підстави, що у працівників поліції не працювала база реєстру водіїв, яка могла би надати працівникам поліції інформацію щодо дійсності та наявності у нього відповідних категорій і право керування транспортними засобами. Відповідач під час розгляду справи не надав жодного належного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач в своєму позові також зазначив, що перед тим як виїхати на транспортному засобі «DAF FX 105.410» державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «LAG», державний номерний знак НОМЕР_2 , він здійснив повну та всебічну перевірку усіх шин вищевказаного транспортного засобу з причепом на підставі та у відповідності до п. 2.3.а. ПДР України, в результаті чого, будь які пошкодження малюнків протектору були відсутні, сліди оголення корду всіх (як шин транспортного засобу DAF FX 105.410 так і шин причепу «LAG») шин були також відсутні.

Працівники УПП в Полтавській області не здійснювали вимірювання пошкодження шини та була відсутня відповідна фіксація за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Фактично працівник патрульної поліції візуально виявив наявність пошкодження шини та одразу виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме 08.07.2022 р. об 11 год. 15 хв., на а/д М03, Київ- Харків-Довжанський, 344 км, керував транспортним засобом «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом «LAG», номерний знак НОМЕР_6 , у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд та керував транспортним засобом не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 31.4.5 (б), 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р., постанову КМУ № 340 від 08.05.1993р. та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

Згідно п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей невідповідності таким вимогам: П. 34.4.5. Б шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини;

Відповідальності за ознаками даного правопорушення передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовується до порушника стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 340 гривень.

Пунктом 2.1. (а) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись із дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Крім того, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до бази даних МВС гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував взагалі.

Отже, враховуючи положення ст. 36 КУпАП, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 3400 грн.

Представник відповідача в своєму відзиві також зазначає, що від 24.02.2022 р. по всій території України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, а отже вступає в силу постанова Кабінету міністрів України № 1456 від 29.12.2022 р.

Відповідно до п. 10 вище вказаної постанови працівники можуть зупиняти транспортні засоби, котрі здійснюють рух через блокпости, контрольні пункти в`їзду-виїзду та мають право перевіряти документи.

Відповідно до п. 5 вище вказаної постанови право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмигелужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

А відповідно до п. 7 постанови уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус (статус водія) особи, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. Оскільки блокпост є територією, де діє спеціальний режим та позивач перебував в статусі водія, отже як водій повинен був надати для перевірки документи згідно п. 2.1 ПДР України.

Також на підтвердження вчинення правопорушення позивачем за ч. 2 ст. 126 КУпАП до Територіального сервісного центру МВС № 5341 було подано запит від 03.08.2022 р., у відповіді на запит зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 04.08.2022 року, особі на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не видавалось.

До позовної заяви позивач додає копію посвідчення водія серії НОМЕР_7 вид. 04.09.2018 р., однак згідно бази МВС України посвідчення водія вище зазначеної серії та номеру значиться в базі МВС України, але видане не гр. ОСОБА_1 , а гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, 18.02.2021 року на спец. лінію 102 було зареєстровано повідомлення, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зупинено працівниками патрульної поліції в м. Кривий Ріг. ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. С. Колачевського та був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР України. Під час спілкування з водієм, останній для перевірки надав посвідчення водія, котре мало ознаки підробки. На місце події було направлено слідчо-оперативну групу.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наданих доказів суд встановив, що 08.07.2022 р. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії БАБ № 589652 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У постанові зазначено, що 08.07.2022 р. об 11 год. 15 хв., на а/д М03, Київ- Харків-Довжанський, 344 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом «LAG», номерний знак НОМЕР_6 , у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд та керував транспортним засобом не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 31.4.5 (б), 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р., постанову КМУ № 340 від 08.05.1993р. та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

У постанові також зазначено, що позивачем вчинено правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладене стягнення у виді штрафу розміром 3400 грн.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306 , учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Суд вказує, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, а технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно до положень 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини (п.п. б) п. 31.4.5 ПДР України ).

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), зокрема і за частиною 1 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статей 276, 280, 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що поліцейським не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.121 КУпАП.

Щодо доказів, які б підтверджували вчинення позивачем порушення (п.п. б) п. 31.4.5 ПДР України, то слід вказати наступне.

Представником відповідача подано відзив на позов із доданими до нього доказами на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення ч.1 ст.121 КУпАП.

Так, в матеріалах адміністративної справи наявні докази щодо події, яка мала місце 08.07.2022 за участі ОСОБА_1 , якими керувався відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.121 КУпАП.

Зокрема, відеозаписами, які долучені до відзиву на позов (диск формату DVD-R марки «Media», який був поміщений у паперовий конверт), зафіксовано автомобіль «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом «LAG», номерний знак НОМЕР_6 , яким як встановлено працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу, керував ОСОБА_1 . Суд враховує, що із відеозапису видно, що інспектором поліції після зафіксовано суть вчиненого порушення і задокументовано правопорушення, а саме, що зупинений транспортний засіб з напівпричепом має технічні несправності: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд.

З відеозаписів з нагрудної камери поліцейського також вбачається, що позивач на вимогу поліцейського надав посвідчення водія. Втім поліцейський встановив, що особа, яка керує транспортним засобом не має права керування транспортним засобом.

В якості доказу представником відповідача надано відповідь з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області від 05.08.2022 р. вих№31/16-14-1986 з якої вбачається, що згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 04.08.2022 року, особі на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не видавалось.

До позовної заяви позивач додав копію посвідчення водія серії НОМЕР_7 вид. 04.09.2018 р., однак згідно наданої представником відповідача інформації з бази МВС України посвідчення водія серії НОМЕР_7 значиться в базі МВС України, але видане не гр. ОСОБА_1 , а гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата видачі 18.11.2011 р.

Представником відповідача також надано рапорт інспектора поліції, з якого вбачається, що 18.02.2021 року на спец. лінію 102 було зареєстровано повідомлення, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зупинено працівниками патрульної поліції в м. Кривий Ріг. ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. С. Колачевського та був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР України. Під час спілкування з водієм, останній для перевірки надав посвідчення водія, котре мало ознаки підробки. На місце події було направлено слідчо-оперативну групу.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З наведеного вбачається, що дії позивача містили склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою яка не має прав керування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Доказів, які б спростовували докази, взяті до уваги співробітниками поліції при складанні протоколу, суду не надано.

При оцінці наданих доказів, судом також було прийнято до уваги, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить вирок Тертнівського районного суду м.Кривого Рогу від 27.09.2021 року, за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним за ч.4 ст. 358 КК України по факту використання завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_7 .

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-79, 245, 246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Полтавській області, , адреса: 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 164.

Суддя Я.М. Горбунова