Справа № 420/4522/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4522/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської митниці, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 27.01.2022 року №68-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 ».

В обґрунтування позову зазначено, що подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці від 21.01.2022 року №7.10-12/71, наказ Одеської митниці від 27.01.2022 року № 68-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 », матеріали дисциплінарної справи не містять будь-яких доказів та конкретних обставин, установлених в рамках дисциплінарного провадження, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні пунктів 1.6, 4.3, 6.1, 7.1 Кодексу етичної поведінки та пунктів 5, 12 Правил етичної поведінки.

Ухвалою від 14.03.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 11.04.2022 року.

Ухвалою суду від 25.03.2022 року зупинено провадження по справі № 420/4522/22 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕС/1372/22 від 13.05.2022 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено про порушення позивачем етичної поведінки працівника Державної митної служби України, Так відеозйомка наради з актуальних писань діяльності Одеської митниці, здійснена на мобільний телефон, у подальшому була використана в матеріалах журналіста ОСОБА_3 , викладені на каналі Youtube (youtube.com/watch?v=kQGRASNmQus) та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відповідачем правомірно ініційовано дисциплінарне провадження та притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності наказом № 68-о від 27.01.2022 року.

16.05.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

22.08.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 26.07.2022 року поновлено провадження у справі № 420/4522/22, судове засідання призначене на 03.08.2022 року.

01.08.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Ухвалою суду від 03.08.2022 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.08 2022 року об 11 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 18.08 2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення останнього повідомлялися належним чином.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , працює в Одеській митниці як відокремленому підрозділі Державної митної служби України на посаді заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Подільськ» Одеської митниці з укладанням контракту з 30.06.2021 року згідно з наказом Одеської митниці від 30.06.2021 № З6-о.

В.о. заступника начальника відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці Олександром Чабаном надіслано митниці доповідну записку від 14.12.2021 № 7.10-25/336, в якій зазначено про те, що 01.12.2021 року під час наради з актуальних питань діяльності (на підставі листа Держмитслужби від № 17-2/17-02-01/7/2918 (вх. Одеської митниці від 30.11.2021 №13836/4-05) в режимі відеоконференції під головуванням в. о. Голови Державної митної служби України В`ячеслава Демченко (далі - Нарада), ОСОБА_5 здійснювалась відеозйомка на мобільний телефон, та цей запис у подальшому був використаний в матеріалах журналіста ОСОБА_3 , викладені на каналі Youtube (youtube.com/watch?v=kQGRASNmQus) та ОСОБА_4 .

У вищевказаній доповідній записці зазначається, що інформація, оприлюднена на селекторі є конфіденційною та згідно статті 21 Закону України від 02Л0Л992 № 2657-ХІІ «Про інформацію» відноситься до інформації з обмеженим доступом. Відповідно до вимог Кодексу етичної поведінки працівників Державної митної служби України відповідальність щодо дотримання правил етичної поведінки покладається на кожного працівника та за порушення цих правил працівники будуть притягнуті до відповідальності у встановленому законом порядку.

Наказом Одеської митниці від 17.12.2021 № 466 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2 та утворення дисциплінарної комісії» (зі змінами) на підставі інформації, викладеної у доповідній записці в. о. заступника начальника відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці Олександра Чабана від 14.12.2021 № 7.10-25/336, порушено дисциплінарне провадження відносно заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Подільськ».

Листом від 24.12.2021 року № 7.10-12/380/285 до митного поста «Подільськ» Головою дисциплінарної комісії ОСОБА_6 запропоновано надати пояснення ОСОБА_7 .

В своїх поясненнях від 29.12.2021 року ОСОБА_8 повідомив, що 01.12.2021, під час проведення Наради відеозйомку не здійснював.

Листом від 30.12.2021 року № 7.10-12/399/303 Головою дисциплінарної комісії було здійснено запит до митного поста «Подільськ» щодо проведення опитування серед підпорядкованого особового складу митного поста стосовно інформації зазначеної у службовій записці відділу внутрішньої безпеки від 14.12.2021 № 7.10-25/336 з метою підтвердження чи спростування зазначеної інформації шляхом відповіді на наступні питання: «Чи передавався підпорядкованим посадовим особам ОСОБА_5 запис наради, яка відбулась в режимі відео конференції, Голови Державної митної служби України В`ячеслава Демченка з актуальних питань діяльності (на підставі листа Держмитслужби від 30.11.2021 №17-2/17-02-07/7/2918 (вх. Одеської митниці від № 13836/4-05); Чи наявні у підпорядкованих особових осіб факти підтверджуючі здійснення відеозйомки зазначеної наради на мобільний телефон ОСОБА_5 ».

Листом від 30.12.2021 № 7.10-12/399/303 в. о. начальника митного поста «Подільськ» Віктор Санковський повідомив, що керівництвом митного поста «Подільськ» було проведено опитування серед особового складу та інформація з вищезазначених питань відсутня.

Головою дисциплінарної комісії було надіслано лист від 30.12.2021 № 7.10- 12/400/303 до управління митних інформаційних технологій Одеської митниці з метою надання інформації з наступних питань: «Чи надавався доступ заступнику начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Подільськ» Одеської митниці ОСОБА_7 для участі у нараді що була здійснена в режимі відеоконференції Головою Державної митної служби України В`ячеславом Демченко з актуальних питань діяльності (на підставі листа Держмитслужби від 30.11.2021 № 17-2/17-02-07/7/2918 (вх. Одеської митниці від 30.11.2021 №13836/4-05); Надати перелік посадових осіб Одеської митниці що мали доступ до зазначеної відеоконференції; Чи можливо ідентифікувати, що саме ОСОБА_8 здійснював запис, якій був викладений в інформаційних ресурсах зазначених у службовій записці відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці від 14.12.2021 року № 7.10-25/336»

Листом від 30.12.2021 № 7.10-23/120 начальник управління митних інформаційних технологій ОСОБА_9 повідомила, що доступ ОСОБА_7 надавався, крім того, зазначила що доступ до конференції надавався керівникам всіх митних постів митниці, але повний перелік посадових осіб, що мали доступ до зазначеної відеоконференції, управлінню митних інформаційних технологій невідомий. Шляхи ідентифікації особи, яка здійснила запис, який потім був викладений в інформаційних ресурсах, управлінню митних інформаційних технологій невідомі.

Листом від 30.12.2021 № 7.10-12/401/304 Головою дисциплінарної комісії Олександром Щербичем запитано відділ внутрішньої безпеки стосовно інформації зазначеної у службовій записці відділу внутрішньої безпеки від 14.12.2021 № 7.10-25/336, яка стала підставою для порушення дисциплінарного провадження, з вимогами надання доказів зазначених фактів.

Листом від 30.12.2021 № 7.10-25/706 в. о. заступника начальника відділу внутрішньої безпеки Руслан Гриценко повідомив, що у зв`язку з тим, що діловодом відділу внутрішньої безпеки ОСОБА_10 при звільненні з митниці не передано справи відділу в. о. заступника начальника відділу ОСОБА_11 , відсутністю на роботі усіх посадових осіб підрозділу, якім відомо, або могло бути відомо про здійснення заходів зазначених в службовій записці ОСОБА_12 від 14.12.2021 № 7.10-25/336, надати матеріали або іншу інформацію не виявляється можливим.

З метою отримання пояснень Головою дисциплінарної Комісії за допомогою електронної пошти було надіслано лист № 7.10-10/49/17 від 11.01.2022 року головному державному інспектору відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці Олександру Чабану, якій під час скоєння можливого правопорушення виконував обов`язки заступника начальника відділу внутрішньої безпеки та ініціював дисциплінарне провадження на підставі доповідної записки № 7.10-25/336 від 14.12.2021 року. Пояснень ОСОБА_13 не надавав та у запропонований час не з`явився.

Під час засідання Комісії 04.01.2021 членом ОСОБА_14 надано: акт вилучення товарно-матеріальних цінностей від 06.12.2021 у місті Подільськ співробітниками відділу внутрішньої безпеки та пояснення головного державного інспектора відділу супроводження ІТ систем управління митних інформаційних технологій Одеської митниці ОСОБА_15 , щодо витоку відео з Наради (долучено до матеріалів справи).

У зв`язку з чим, Головою Комісії було направлено до Управління митних інформаційних технологій Одеської митниці повторний лист № 7.10-12/12 від 06.01.2022 року та передано вилучені товарно-матеріальні цінності для подальшого аналізу з метою співставлення з тими, що були присутні на відеозаписі.

Листом № 7-10-23/4 від 10.01.2022 року начальник управління митних інформаційних технологій ОСОБА_9 надала порівняний аналіз вилучених товарно-матеріальних цінностей, зазначивши що згідно порівнянного аналізу можна припустити, що зазначені матеріально-технічні цінності ідентичні, але унікальних ознак (заводських, серійних, інвентарних номерів, тощо) для підтвердження ідентичності не виявлено, додатково зазначивши, що при перезавантаженні комп`ютера автоматично завантажується профіль користувача під назвою «KuvshinovOD» з правами адміністратора, а також на робочому столі вилученого ПК присутня папка користувача з аналогічною назвою.

Крім цього, Голові дисциплінарної комісії були надані пояснення в. о. заступника начальника оперативного відділу № 4 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил ОСОБА_16 , який виконував обов`язки старшого державного інспектора відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці та згідно наданих пояснень прибув 06.12.2021 до митного поста «Подільськ» з ОСОБА_17 з метою виявлення комп`ютера, з якого була передана зазначена інформація. У зв`язку з тим що ОСОБА_2 на робочому місці не було, черговим було викликано ОСОБА_18 , який відкрив робочий кабінет ОСОБА_2 , на робочому місці був виявлений комп`ютер що було підключено 02.12.2021 ОСОБА_19 згідно його пояснень. Після перегляду відео з камер відеоспостереження на посту було встановлено, що комп`ютер винесли з прийомної в. о. начальника поста «Подільськ» ОСОБА_2 , спустились на перший поверх та пішли ліворуч, потім в одному з приміщень поста був виявлений комп`ютер з налаштованим обліковим записом користувача «KuvshinovOD».

Головою дисциплінарної комісії було направлено лист № 7.10-12/13 від 06.01.2021 року до відділу технічних засобів митного контролю Одеської митниці та лист від 12.01.2021 № 7.10-28.8/85 до митного поста «Подільськ» з метою отримання відеозаписів з камер спостереження. Членами дисциплінарної комісії було опрацьовано надані відеоматеріали, та встановлено факт, що 02.12.2021 комп`ютер ОСОБА_2 дійсно переміщувався з його робочого кабінету.

18.01.2022 року Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці було рекомендовано застосовувати, відповідно до статей 64, 65, 66 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (із змінами та доповненнями), до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Наказом Одеської митниці від 27.01.2022 № 68-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 » ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення пунктів 1.6, 4.3, 6.1, 7.1 Кодексу етичної поведінки в Державній митній службі, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.09.2021 №668, пунктів 5, 12 Правил етичної поведінки в Державній митній службі України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч.3 ст.569 Митного кодексу України правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про державну службу» у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно з ч.1 ст.67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою прийняття оскаржуваного наказу стали подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці від 21.01.2022 №7.10-12/71, матеріали дисциплінарної справи, пояснення ОСОБА_1 від 29.12.2021 б/н.

Як зазначено у Поданні згідно з доповідною запискою відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці № 7.10-25/336 від 14.12.2021 року, під час наради 01.12.2021 року з актуальних питань діяльності (на підставі листа Держмитслужби від 30.11.2021 року № 17-2/17-02-01/7/2918) в режимі відеоконференції під головуванням в.о. Голови Державної митної служби України В`ячеслава Демченка (далі - Нарада), ОСОБА_5 здійснювалась відеозйомка на мобільний телефон, та цей запис у подальшому був використаний в матеріалах журналіста ОСОБА_3 , викладені на каналі Youtube та ОСОБА_4 .

В свою чергу, суд звертає увагу, що наявні матеріали дисциплінарного провадження не містять жодного доказу того, що саме ОСОБА_8 здійснював відеозйомку вищевказаної наради, яка в подальшому була використана в матеріалах журналістів, виходячи з наступного.

Так, Комісія посилається на лист управління митних технологій Одеської митниці від № 7.10-23/120, яким підтверджено надання доступу позивачу до відеоконференції. Однак, в цьому ж листі повідомляється про те, що доступ до зазначеної відеоконференції надавався керівникам всіх митних постів митниці та повний перелік посадових осіб, що мали доступ до неї невідомий. Шляхи ідентифікації особи, яка здійснила запис, який потім був викладений в інформаційних ресурсах, управлінню митних інформаційних технологій невідомі.

Тобто, не тільки позивач, але й іншим посадовим особам надавався доступ до вказаної відеоконференції.

Головним державним інспектором відділу внутрішньої безпеки Одеської митниці Олександром Чабаном, який надіслав митниці доповідну записку від 14.12.2021 № 7.10-25/336 про здійснення ОСОБА_5 відеозйомки наради, на лист Головної дисциплінарної Комісії від 11.01.2022 року № 7.10-10/49/17 щодо скоєння позивачем можливого правопорушення не надано жодних пояснень та у запропонований час на розгляд справи ОСОБА_13 не з`явився.

У своїй відповіді від 21.02.2021 № 7.10-1/23-01/8.19/5443 Одеська митниця повідомила, що на балансі та в користуванні підрозділів Одеської митниці знаходяться аналогічні зазначеним у запиті товарно-матеріальні цінності, а саме монітори Lenovo T2224DA та системні блоки Lenovo Think. У відділах митного поста «Подільськ» обліковуються та використовуються 30 автоматизованих робочих місць, в складі яких, у тому числі, знаходяться системний блок Lenovo ThinkCentre М700 та монітор ОСОБА_20 . На всіх вищевказаних автоматизованих робочих місцях встановлено операційну систему Window 7, Microsoft Office 2010, браузер Mozilla Firefox, PDF-Xchange Viewer, Internet Explorer. У посадових осіб митниці, які працюють на вищевказаних автоматизованих робочих місцях, відсутня можливість самостійно встановлювати будь-яке програмне забезпечення на комп`ютерну техніку, в тому числі, на системні блоки Lenovo ThinkCentre М700.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що коло осіб, які мали можливість здійснити відеозапис наради є чисельним.

Також суд звератає увагу, що дисциплінарною комісією до уваги не приймалися пояснення ОСОБА_1 від 29.12.2021 року, в яких останній повідомив, що 01.12.2021, під час проведення Наради відеозйомку не здійснював.

При цьому, факт здійснення відеозйомки та передачі запису підпорядкованим посадовим особам не підтверджено й опитуванням особового складу митного поста «Подільськ» Одеської митниці (лист від 30.12.2021 № 7.10-12/399/303).

Не зважаючи на це, Комісія у Поданні робить ще один висновок про те, що ОСОБА_5 були вжиті спроби щодо приховування комп`ютера з метою неможливості його подальшого співставлення з тим комп`ютером, який зображено на відео, що було викладено у мережу Інтернет. Підставою цьому стало опрацювання членами Комісії відеоматеріалів з камер спостереження, отриманих в рамках дисциплінарного провадження, на яких встановлено, що 02.12.2021 комп`ютер ОСОБА_2 переміщувався з його робочого кабінету.

При цьому, Комісією не встановлено ким саме, за яких причин та обставин робочий комп`ютер позивача міг бути перенесений в інше приміщення (зокрема, поломка, встановлення біль потужного комп`ютера, тощо).

Також суд зазначає, що переміщення комп`ютера позивача не свідчить про здійснення ним дисциплінарного проступку.

Комісія, дисциплінарна комісія зокрема повинна встановити чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження, чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку.

Таким чином, головне питання, на яке має дати однозначну відповідь дисциплінарне провадження, - чи є в діянні державного службовця склад дисциплінарного проступку (і якого саме). За відсутності в діянні державного службовця складу дисциплінарного проступку вся інша інформація, отримана в ході дисциплінарного провадження, не має жодного юридичного значення, оскільки в такому випадку дисциплінарна відповідальність державного службовця виключається.

Верховний Суд в постанові від 28.04.2020 року у справі № 822/46/18 (адміністративне провадження № К/9901/56863/18), застосовуючи вищезазначені положення законодавства України, прийшов до висновків про те, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи. Об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків. Верховний Суд наголошує, що в силу частини другої статті 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

В постанові Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі № 1340/4847/18 (адміністративне провадження № К/9901/15034/19) зазначено, що суд погоджується з доводами суду першої й апеляційної інстанцій, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, на думку суду, під час дисциплінарного провадження не було встановлено фактів, які б підтвердили порушення позивачем вказаних вимог Правил етичної поведінки в Державній митній службі України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні пунктів 1.6, 4.3, 6.1, 7.1 Кодексу етичної поведінки та пунктів 5, 12 Правил етичної поведінки, а тому у Одеської митниці не було правових підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці (вул.Лип Івана та Юрія, 21А, м.Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування наказ., -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці №68-о від 27.01.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 ».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул.Лип Івана та Юрія, 21А, м.Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.