Справа № 460/17355/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2022 року м. Рівне №460/17355/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі-відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі-відповідач-2), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 18.02.2022 № 27 «Про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», яким позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи із 23 січня 2020 року;

зобов`язати відповідача-2 призначити та виплатити позивачу пільгову пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи із 23 січня 2020 року.

Стислий виклад позицій сторін.

За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що позивач, маючи загальний страховий стаж більше 20 років, зокрема й пільговий стаж роботи за Списком № 2 понад 6 років, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» набула право на призначення пенсії у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020. Зазначила, що 11.02.2022 вона звернулась до відповідача-2 із заявою про призначення їй пільгової пенсії за віком по Списку № 2 та надала необхідні документи, які, за принципом екстериторіальності, передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області. Проте, 18.02.2022 відповідач-1 прийняв рішення № 27 «про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах» з підстав відсутності у позивача мінімального загального страхового стажу для призначення пенсії за списком № 2 - не менше 25 років. Листом відповідача-2 від 02.05.2022 № 1700-0304-8/21671 позивача додатково повідомлено, що страховий стаж для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен становити не менше 23 роки 6 місяців. Позивач вважає протиправним рішення відповідача-1, оскільки таке прийняте без врахування рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, відповідно до якого, для призначення пенсії за Списком № 2 застосовуються положення п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які передбачають мінімальний страховий стаж для призначення пенсії 20 років. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач -1 позовні вимоги не визнав, подав відзив на позовну заяву. Вважає, що при прийнятті оскарженого рішення діяв у межах чинного законодавства, а тому таке рішення не підлягає скасуванню. Відмова у призначенні пенсії позивачу зумовлена відсутністю правових підстав для такого призначення. З наведених аргументів просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з відзивом на позовну заяву, поданим відповідачем-2 позовні вимоги останній не визнає. Свої заперечення проти вимог позивача обґрунтовує тим, що перша заява про призначення пенсії позивачем подана 11.02.2022, а в період з 23.01.2022 по 10.02.2022 позивачем будь-якої заяви Пенсійному органу не подавалось, тому позовні вимоги про зобов`язання здійснити призначення пенсії з 23.01.2020, на думку відповідача-2, є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач-2 також вказав, що спеціальним законом, який встановлює, зокрема, підстави та порядок призначення пенсії за роботу у шкідливих і важких умовах праці є, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за змістом п. 2 ст. 114 якого, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок. Відповідач-2 вважає, що хоча рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано неконституційною статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 № 1788-ХІІ і змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін, до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, однак, на виконання вказаного рішення Конституційного Суду України Верховною Радою України не внесені зміни до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а норми статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального страхового стажу в 23 роки 6 місяців є чинними і неконституційними не визнавались. Відтак, відповідач-2 вважає, що Пенсійні органи діють в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. За наведеного, відповідач-2 просив в позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заяви, клопотання учасників справи.

Заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має загальний страховий стаж більше 21 року, а спеціальний пільговий стаж роботи за Списком № 2 понад 6 років, що не заперечується відповідачами.

11.02.2022 позивач вперше звернулась до відділення обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення їй пільгової пенсії за віком по Списку № 2, яку передано разом із наданими документами для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням відповідача-1 від 18.02.2022 № 27 відмовлено позивачу у призначенні пенсії з тих підстав, що необхідний загальний страховий стаж для призначення пенсії за Списком № 2 становить не менше 25 років.

Додатково листом відповідача-2 від 02.05.2022 № 1700-0304-8/21671 позивача повідомлено що страховий стаж для призначення пенсії відповідно до п. б ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен становити не менше 23 років 6 місяців.

Вважаючи протиправним рішення відповідача-1 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком № 2, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Досягнення встановленого законом віку для призначення пенсії та наявність спеціального стажу роботи за Списком № 2 не є спірними у даній справі.

Єдиною підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову в призначенні пенсії слугував, на думку Пенсійного органу, факт відсутності у позивача необхідно загального стажу роботи не менше 23 роки 6 місяців.

Суд зауважує, що згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII, у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Станом на дату звернення позивача із заявою про призначення їй пенсії 11.02.2022, вона досягла 57 річного віку, а пільговий стаж роботи за Списком № 2 становив повні 6 років, що давало позивачу право на призначення пенсії зі зменшенням віку на 3 роки.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (далі Закон № 213-VIII від 02.03.2015) віковий ценз для жінок при вирішенні питання про призначення пенсії за Списком № 2 збільшено із 50 років до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу та змінено мінімальний обов`язковий страховий стаж із 20 років до 25 років у жінок теж поетапно.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Закон № 213-VIII від 02.03.2015 набув чинності з 01.04.2015.

Таким чином, виходячи зі змін, внесених до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII Законом № 213-VIII від 02.03.2015, та наявності повних 6 років пільгового стажу за Списком № 2, позивач набула б право на призначення пенсії по досягненню 57 річного віку (60 років) (6 років пільгового стажу/2).

Судом встановлено, що віку 57 років, ОСОБА_1 досягнула 19.04.2021, а відтак, чинний раніше Закон № 213-VIII від 02.03.2015 встановлював для неї вимоги щодо мінімального страхового стажу 23 роки 6 місяців.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 (далі Закон № 2148-VIII від 03.10.2017), яким текст Закону № 1058-IV від 09.07.2003 доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У силу спеціальної вказівки у Законі № 2148-VIII від 03.10.2017 наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій особам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме:

пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII від 05.11.1991 у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015;

пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.

Положення згаданих законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII".

Пунктом першим резолютивної частини цього Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Статтею 12 Закону № 1788-XII встановлено, що пенсійний вік для жінок складає 55 років, а тому саме від нього слід відштовхуватись при вирішенні питання про призначення пенсії.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону № 1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.

Суд зазначає, що відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині:

1. показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом "б" статті 13 Закону №1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015, та 55 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017;

2. мінімального страхового стажу для призначення пенсії - 20 років за пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015, та 23 роки 6 місяців років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.

Як встановлено судом, загальний страховий стаж позивача станом на 23.01.2020 та на дату звернення до відповідачів із заявою про призначення пенсії 11.02.2022 складав понад повний 21 рік, а розрахунок загального страхового стажу відповідача-2 підтверджує, що страховий стаж ОСОБА_1 зарахований по 31.12.2009 та складає 23 роки 2 місяці.

Відповідачами жодним чином не обґрунтовано та не спростовано суперечності у наданих ними розрахунках загального страхового стажу позивача. Проте, Пенсійні органи визнали, що станом на 11.02.2022 стаж роботи позивача складав понад повних 20 років.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи положення частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), вважаю, що найбільш сприятливим для мене є підхід, загальний страховий стаж для призначення пенсії повинен бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 20 років, що відповідає п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України № 1-р/2020.

У зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 1-р/2020 встановлювалося право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 52 років (за наявності стажу роботи за Списком № 2 понад 6 років), та наявності 20 років загального страхового стажу.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини 2 статті 2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною 2 статті 77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування "поза будь-яким розумним сумнівом", у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування "баланс вірогідностей".

Проте, обрані відповідачем-1 мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між чинними актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).

З огляду на викладене, суд вважає, що у межах спірних правовідносин слід було віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або Законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Аналогічних висновків щодо застосування положень ст. 13 Закону № 1788-XII від 05.11.1991 та статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 досягнуто Верховним Судом при ухваленні постанов від 21.04.2021 у справі № 360/3611/20, від 07 грудня 2021 року у справі № 280/3230/20 (провадження № К/9901/3212/21) 17 грудня 2021 року у справі № 160/9272/20 (адміністративне провадження № К/9901/33965/20) 18 лютого 2022 року у справі № 360/4639/20 (адміністративне провадження № К/9901/24874/21), які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при ухваленні рішення у даній справі.

Таким чином, відповідач-1 вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на призначенні пенсії повинен був виходити із того, що мінімальний страховий стаж для призначення такої пенсії складав - 20 років, а у зв`язку з цим, та прийнятим рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, у ОСОБА_1 виникло право на пільгову пенсію за віком за Списком № 2.

Висновки суду.

Вказане свідчить на користь того, що рішення відповідача-1 від 18.02.2022 № 27 «Про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах» суперечить положенням чинного законодавства, прийняте всупереч закону, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, визначаючи дату, з якої позивач набула право на пенсію за віком, суд виходить з того, що відповідно до ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відтак, право на призначення пенсії реалізовується шляхом подання відповідної заяви Пенсійному органу.

Судом встановлено, що заяву про призначення мені пенсії за віком ОСОБА_1 подала відповідачу-2 11.02.2022, а тому, саме з цієї дати вона набула право на призначення та отримання щомісячної пенсії.

Наведене свідчить про необґрунтованість доводів позивача про наявність у неї права на призначення пенсії з 23.01.2020 дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 1-р/2020, оскільки будь-яких заяв про призначення та виплату пенсії до 11.02.2022 позивач Пенсійним органам не подавала.

Порушені права та інтереси позивача.

Виходячи з встановлених обставин суд дійшов висновку, що права, свободи та інтереси позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, будуть в повній мірі відновлені у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи із 11 лютого 2022 року.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідачі не виконали процесуального обов`язку доказування та не підтвердили правомірності своїх дій, натомість позивачем повністю доведено ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, а тому позов слід задовольнити частково, враховуючи дату подання заяви про призначення пенсії.

Судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 397,00 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.02.2022 № 27 «Про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи із 11 лютого 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 397,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06 вересня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя О.В. Поліщук