Справа № 640/14652/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року м. Київ № 640/14652/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доНаціонального антикорупційного бюро України
простягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національного антикорупційного бюро України, в якому просить:

- стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 621 254,34 грн. в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 17.03.2021;

- стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 50 714,64 грн. в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2021 по 29.03.2021, у зв`язку з затримкою виконання Національним бюро України постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №640/11970/20 щодо допущення негайного поновлення ОСОБА_1 на державній службі в Національному антикорупційному бюро України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що у період з 27.10.2020 по 17.03.2021 та з 18.03.2021 по 29.03.2021 Національним антикорупційним бюро України не виплачено ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №640/11970/20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено сторонам строки для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що у межах адміністративної справи №640/11970/20 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та встановлення судового контролю, в якій останній просив, зокрема, ухвалити додаткове рішення про стягнення з Національного антикорупційного бюро України на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 17.03.2021 у розмірі 621 254,34 грн. Дану ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду позивачем оскаржено до Верховного Суду. Відтак, за твердженням представника відповідача, станом на дату відкриття провадження у справі №640/14652/21 в іншій судовій справі - 640/11970/20 - вже розглядаються заявлені з тих самих підстав вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Національного антикорупційного бюро України середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 17.03.2021 у розмірі 621 254,34 грн., внаслідок чого, провадження у справі у даній частині позовних вимог підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, ОСОБА_1 з`явився та приступив до виконання своїх посадових обов`язків у Національному антикорупційному бюро України лише 30.03.2021, а тому саме з цього дня йому здійснювалась оплата праці. Також, представником відповідача наголошено, що позивачем невірно визначено середній заробіток для обчислення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки на виконання ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" заробітна плата позивача обмежена за період з 18.04.2020 по 30.04.2020, а таке обмеження склало 32 722,28 грн., з огляду на що, середньоденна заробітна плата позивача за період березень-квітень 2020 року склала 5 560,23 грн. Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, з урахуванням того, що про порушення своїх прав позивач дізнався після ознайомлення з наказом від 30.03.2021 №785-н, а саме: з 31.03.2021, проте, із заявленими позовними вимогами останній звернувся до суду лише 27.05.2021, тобто з пропуском встановленого строку.

Від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що підстави позову у межах адміністративних справ №640/11970/20 та №640/14652/21 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 17.03.2021 є різними, що унеможливлює залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, у силу ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, що свідчить про необґрунтованість заявленого представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду. Водночас, як зазначено у відповіді на відзив, у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок вчиняти якість додаткові дії для поновлення на посаді, оскільки це є безпосередній обов`язок Національного антикорупційного бюро України, з урахуванням того, що наказом директора Національного антикорупційного бюро України від 29.03.2021 №785-н "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " останнього поновлено на посаді з 17.03.2021. У той же час, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 6 339,33 грн. встановлено у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №640/11970/20, з урахуванням ухвали про виправлення арифметичної помилки від 31.03.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва залишено без задоволення заяви представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №640/11970/20, з урахуванням ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 про виправлення описки, апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України задоволено частково, а саме: рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 року скасовано; прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Директора Національного антикорупційного бюро України від 18.05.2020 №28-н «Про застосування дисциплінарного стягнення до Керівника Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_1 »; визнано протиправним та скасовано розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України від 18.05.2020 року № 697-р «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді Керівника Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України; стягнуто з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.05.2020 по 26.10.2020 у розмірі 697 326 (шістсот дев`яносто сім тисяч триста двадцять шість) гривень 30 копійок; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Надалі, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №640/11970/20 відмолено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та встановлення судового контролю. У мотивувальній частині даної ухвали вказано, що з урахуванням нормативного регулювання спірних у цій справі правовідносин період вимушеного прогулу ОСОБА_1 , у розумінні ст. 235 Кодексу законів про працю України, тривав саме з 20.05.2020 по 26.10.2020, позаяк рішення суду першої інстанції у частині поновлення на державній службі підлягало негайному виконанню. У свою чергу, питання оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника регламентовано ст. 236 Кодексу законів про працю України, згідно з якою, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як наслідок, в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №640/11970/20 судом зроблено висновок про те, що оскільки спір щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було вирішено судом першої інстанції 26.10.2020, то саме до цього періоду підлягали застосуванню приписи ст. 235 Кодексу законів про працю України, як і було зазначено у постанові від 17.03.2021. Натомість, питання затримки виконання рішення органу про поновлення на посаді, яке, як вже було неодноразово наголошено вище, підлягало негайному виконанню, не було предметом спору у цій справі, докази щодо відповідних обставин у межах справи №640/11970/20 не досліджувалися, а, відтак, підстави для ухвалення додаткової постанови про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.10.2020 по 17.03.2021 відсутні.

Разом з тим, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №640/11970/20 наказом Національного антикорупційного бюро України від 29.03.2021 №785-н "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " останнього поновлено на посаді керівника П`ятого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України з 17.03.2021.

Натомість, за твердженням сторін, виплата заробітної плати ОСОБА_1 здійснена лише з 30.03.2021.

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси в частині не виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 27.10.2020 по 17.03.2020 та у період з 18.03.2021 по 29.03.2021, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Водночас, суд одразу звертає увагу на необґрунтованість заявлених представником відповідача клопотань про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №640/11970/20, якою відмолено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та встановлення судового контролю, зазначено, що питання затримки виконання рішення органу про поновлення на посаді не було предметом спору у цій справі, докази щодо відповідних обставин у межах справи №640/11970/20 не досліджувалися, а, відтак, підстави для ухвалення додаткової постанови про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.10.2020 по 17.03.2021 відсутні. Отже, у межах судової справи №640/11970/21 спір про стягнення середньої заробітної плати на користь ОСОБА_1 за період з 27.10.2020 по 17.03.2021 не був предметом судового розгляду, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

У той же час, у силу ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Натомість, у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №240/532/20, якими представник відповідача обґрунтовує наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на пропуск строку звернення до суду, досліджено інше коло правовідносин.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до положень ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі - Порядок №100).

Так, згідно з вимогами п. 2 Порядку №100, обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Так, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №640/11970/20 вказано наступне: "Із змісту наданої НАБ України копії довідки про заробітну плату (дохід) від 29.10.2020 №03/2-201/37527 (т. 9 а.с. 108) вбачається, що середньоденна заробітна плата останнього складала 5 769,46 грн. (213 470,07 грн. (101 429,34 грн. за березень 2020 року без урахування оплати за дні перебування на курсах підвищеної кваліфікації + 112 040,73 грн. за квітень 2020 року без урахування оплати днів перебування у відпустці, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та з урахуванням обмежень у виплаті заробітної плати) / 37 робочих днів (16 робочих днів у березні 2020 року + 21 робочий день у квітні 2020 року))".

При цьому, документальних доказів того, що середньоденна заробітна плата позивача за період березень-квітень 2020 року є іншою, ніж встановлено вище, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано, а іншого з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається.

У свою чергу, кількість робочих днів, за які позивачу слід нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, становить 106.

З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розрахована наступним чином:

5 769,46 грн. х 106 робочих днів, що становить 611 562,76 грн.

На підставі викладеного, суд вказує про необхідність стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 29.03.2021 у розмірі 611 562,76 грн., з вирахуванням розміру обов`язкових платежів.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Національного антикорупційного бюро України (, адреса: 03035, м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3) задовольнити.

Стягнути з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.10.2020 по 29.03.2021 у розмірі 611 562,76 грн. (шестисот одинадцяти тисяч п`ятисот шістдесяти двох грн. 76 копійок), з вирахуванням розміру обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині стягнення з Національного антикорупційного бюро України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 121 158,66 грн. (ста двадцяти однієї тисячі ста п`ятдесяти восьми грн. 66 копійок), з вирахуванням розміру обов`язкових платежів, підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок