Справа № 420/7123/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7123/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку ст. 287 КАС України (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (наразі Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.12.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 45600,07 гривень у межах виконавчого провадження №47396121.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що виконавче провадження №47396121 відкрито 10.04.2015 року, а станом на момент відкриття виконавчого провадження, відповідно до ч.2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягувався державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Оскільки вимоги виконавчого документа позивачем виконано в повному обсязі, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

З огляду на вказані обставини, позивач просить позов задовольнити.

Процесуальні дії

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 року справа розподілена на суддю Балан Я.В.

Ухвалою суду від 01.06.2021 року відкрито провадження по справі в порядку особливого провадження в порядку статті 287 КАС України.

Відповідно до Розпорядження №703 та №718 від 15.08.2022 року, керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду, з метою дотримання передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України строку розгляду адміністративної справи, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 26.11.2010 (у редакції рішення Ради суддів України 15.09.2016 № 58), у зв`язку із довготривалою відпусткою судді Балан Я.В., на підставі рішення зборів суддів ООАС від 02.08.2022 №14, призначено повторний автоматичний розподіл справи №420/1506/22, провадження №П/420/1530/22.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2022 року справа розподілена на суддю Потоцьку Н.В.

Ухвалою суду від 18.08.2022 року відкрито провадження у справі з урахуванням особливостей, передбачених ст. 287 КАС України.

Документ в електронному вигляді «Ухвала про прийняття до провадження» від 18.08.2022 року по справі №420/7123/21 надіслано одержувачу Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 19.08.2022 р. о 15:54.

Документ в електронному вигляді «Ухвала про прийняття до провадження» від 18.08.2022 року по справі №420/7123/21 надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 19.08.2022 р. о 15:54.

Документ в електронному вигляді «Ухвала про прийняття до провадження» від 18.08.2022 року по справі №420/7123/21 надіслано одержувачу Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 19.08.2022 р. о 15:54.

Згідно ч.1-3 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб - порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Справа розглянута в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10.04.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження №47396121 по виконанню виконавчого листа №2-3997/10 від 17.08.2010 року.

07.12.2018 року головним державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесена постанова про стягнення виконавчого збору у сумі 45600,07 грн.

16.03.2021 року головним державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження.

16.03.2021 року головним державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки вимоги виконавчого документа виконано у повному обсязі, що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за вих. №29/2507 від 11.03.2020 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На час відкриття виконавчого провадження (10.04.2015 року) спеціальним законом, який визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягали примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, був Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - «Закон №606-XIV»).

Частиною першою статті 46 указаного Закону (в редакції від 1 січня 2011 року) було передбачено, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Поряд з цим, 5 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - «Закон №1404-VIII», у редакції на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору).

Згідно з пунктом 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» указаного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою статті 27 указаного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За змістом частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У цій справі спір виник з приводу правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення з позивача виконавчого збору (у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню).

Так, виконавче провадження №47396121 було відкрите 10.04.2015 року. У той час частина перша статті 46 «Виконавчий збір» Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV передбачала, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця <…> стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми <…>.

Так, на момент відкриття виконавчого провадження №47396121 (10.04.2015 року), у державного виконавця існували цілком обґрунтовані підстави для стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що фактично стягнута.

Зважаючи на те, що боржник у встановлений виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження строк не сплатив заборгованість за виконавчим документом, мало б розпочатися примусове виконання цього рішення (за змістом частини п`ятої статті 30 Закону №606-XIV).

Проте надалі внаслідок зміни правового регулювання були змінені умови стягнення виконавчого збору. Зокрема 28 серпня 2018 року набрав чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 3 липня 2018 року №2475-VIII, яким внесено зміни до частини другої статті 27 Закону №1404-VІІІ, внаслідок чого слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Верховний Суд уже аналізував указані законодавчі зміни й неодноразово робив висновки стосовно їхнього застосування, зокрема, у постановах від 28 квітня 2020 року у справі №520/11908/18, від 29 липня 2020 року у справі №1340/5050/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 400/878/20, від 11 серпня 2021 року у справі №300/3260/20, від 10 лютого 2022 року у справі №640/9256/21,

Суть позиції, яку висловив Верховний Суд у зазначених постановах, стисло можна окреслити так: внесені Законом України від 3 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону №1404-VIII погіршили становище боржника у виконавчому провадженні (адже попередня редакція цієї статті передбачала стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків від суми, яка фактично стягнена), тому до спірних правовідносин потрібно застосовувати положення статті 27 Закону №1404-VIII у редакції, яка діяла до 28 серпня 2018 року. Треба зауважити також, що цю думку суд касаційної інстанції висловив стосовно правової ситуації, за якої виконавче провадження було розпочато до 28 серпня 2018 року, а постанова про стягнення виконавчого збору ухвалена після зазначеної дати.

Цей підхід, відповідно до постанов Верховного Суду, зокрема, від 12 серпня 2020 року у справі №1340/5053/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №400/878/20, від 21 січня 2021 року у справі №640/3430/19, від 28 січня 2021 року у справі №420/769/19, основується на інтерпретації стягнення виконавчого збору як виду юридичної відповідальності боржника через призму статті 58 Конституції України (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Повертаючись до обставин цієї справи необхідно зауважити, що виконавче провадження №47396121 було відкрито 10.04.2015 р. (тобто за правилами Закону №606-XIV, які діяли на той час), а спірна постанова про стягнення виконавчого збору - 14 вересня 2020 року (за правилами Закону №1404-VIII, теж чинного на дату її ухвалення).

За подібної ситуації Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2021 року у справі №300/3260/20 дійшов висновку, що у випадку, коли виконавче провадження відкрито за правилами Закону №606-XIV, розмір виконавчого збору, який належить стягнути з боржника, потрібно визначати за правилами статті №606-XIV (чинного на той час).

Аналіз статті 46 Закону №606-XIV, чинної станом на 10.04.2015 року, свідчить про те, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів було здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Матеріали справи свідчать про те, що на адресу державного виконавця ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» направила листа №29/2507 від 11.03.2020 року, в якому повідомила, що станом на 11.03.2020 року остання не має жодних фінансових та матеріальних претензій до позивача, тобто рішення суду було виконане без зусиль з боку державного виконавця.

При цьому, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем тільки 16.03.2021 року.

Під час прийняття оскаржуваної постанови ВП №47396121 від 07.12.2018 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 45600,07 грн., державний виконавець встановив суму виконавчого збору в розмірі 10% від суми, яка зазначена у виконавчому листі №2-3997/10 від 17.08.2010 року.

Тобто, сума виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, була визначена, виходячи з положень Закону №1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

В силу вимог ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відтак, суд дійшов висновку, що положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка набула чинності після 28 серпня 2018 року (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

За вказаного, внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище позивача.

Враховуючи викладене, оскільки база обрахунку виконавчого збору, встановлена статтею 27 Закону №1404-VIII змінювалась, а саме: в період до 28.08.2018р., розмір виконавчого збору становив 10% фактично стягнутої суми, а після 28.08.2018 - 10% суми, що підлягає примусовому стягненню (редакція Закону №2475-VIII від 03.07.2018), виконавче провадження закінчено з підстав повного виконання боржником рішення, тоді як підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача, зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 45600,07 грн.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (наразі Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.12.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 45600,07 гривень у межах виконавчого провадження №47396121.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, проспект Шевченка 16, )

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська 37, )

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (адреса: 01011, Київ, Лескова 9, )

в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (адреса: 65045, Одеська область, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 72/74, )

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, )

Головуючий суддя Потоцька Н.В.