Справа № 640/11314/22
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 серпня 2022 року м. Київ № 640/11314/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні заяву про відвід судді у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до Національного антикорупційного бюро України

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого повноваження Директора Національного бюро від 12.07.2022 № 791-н «Про застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника Відділу документообігу Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1».

Ухвалою суду від 27.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

11.08.2022 від представника Національного антикорупційного бюро України надійшла заява вих. № 102/219/13555 від 08.08.2022 про відвід судді Амельохіна В.В. від розгляду адміністративної справи № 640/11314/22, яка обґрунтована тим, що, на думку відповідача, зі змісту повідомлення № 07-39/263 від 31.07.2019, яке підписано суддями Окружного адміністративного суду міста Києва, у тому числі і суддею Амельохіним В.В. вбачається: «Що суддя відверто негативно ставиться до Національного бюро та його керівництва,… вказане свідчить про неможливість проведення суддею Амельохіним В.В. справедливого, неупередженого та об`єктивного розгляду справи № 640/11314/22».

Крім того, відповідач зазначає, він не згоден з судовим рішенням (окремою ухвалою) від 26.10.2020 у справі № 640/11970/20, що також свідчить про неможливість проведення суддею Амельохіним В.В. справедливого, неупередженого та об`єктивного розгляду справи № 640/11314/22».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2022 (суддя Амельохін В.В.) визнано заяву Національного антикорупційного бюро України про відвід судді Амельохіна В.В. необґрунтованою, вирішено передати адміністративну справу № 640/11314/22 для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід судді, у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 КАС України, передано для вирішення судді Пащенку К.С.

Згідно із ч. 8 ст. 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви у письмовому провадженні.

Частиною 3 ст. 39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Поряд з цим, ч. 4 ст. 36 КАС України встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (стаття 6 частина 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України« від 15 липня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також, щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі "Фей проти Австрії". Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, в обґрунтування упередженості судді Амельохіна В.В. заявник вказує на підписання ним разом з іншими суддями Окружного адміністративного суду міста Києва листа на адресу Вищої ради правосуддя від 31.07.2019 № 07-339/263 щодо проведення процесуальних дій слідчими органами у приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва.

Суд відмічає, що вказаний лист стосується виключно оцінки проведення у липні 2019 року обшуку Управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України спільно з детективами Національного антикорупційного бюро України у приміщенні суду на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 25.07.2019, при цьому зміст листа не викликає сумнівів у неупередженості судді до діяльності органу в цілому та на час розгляду адміністративної справи № 640/11314/22.

Стосовно доводів заявника, що ґрунтуються на оцінці окремої ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 у справі № 640/11970/20, суд зазначає, що таке обґрунтування фактично зводиться до незгоди сторони з рішенням суду у іншій справі, що не може бути підставою для відводу відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України.

Таким чином, враховуючи відсутність інших обґрунтованих підстав для відводу судді, твердження заявника про сумніви в неупередженості судді Амельохіна В.В. є необґрунтованими та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 39, 40, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Національного антикорупційного бюро України надійшла вих. № 102/219/13555 від 08.08.2022 про відвід судді Амельохіна В.В. від розгляду адміністративної справи № 640/11314/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 КАС України, та оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Пащенко