Справа № 320/2914/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/505
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ № 320/2914/19

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.06.2018р. №№, , , , , , , акту №2243/26-15-42-03-30/265112070 від 07.05.2018 р. та вимоги про сплату боргу від 14.08.2018 р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

Відзиву на позов не надано.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.10.1999 р., перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі.

На підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, п. 2 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 19.04.2018 р. за №7239 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових правовідносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., про що складено акт від 07.05.2018 р. за №2243/26-15-42-03-30/.

Згідно з висновками акта перевірки встановлено порушення вимог -

п.293.4 ст. 293 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено єдиний податок за І квартал 2017 р. на загальну суму 45 250, 99 грн.;

п. 49.2 ст. 49 з урахуванням пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 та п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме - не подано податкові декларації про майновий стан та доходи на ІІ квартал 2017 р. та за 2017 р.;

п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2017 р. на суму 175 593, 62 грн.;

п. 16 прим. підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено та не сплачено військовий збір за 2017 р. на суму 14 632, 81 грн.;

п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме - звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік поданий не за встановленою формою;

аб. 3 п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме - не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 33 264 грн.;

п. 1 ст. 3 закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме - підприємницька діяльність здійснювалась без реєстратора розрахункових операцій.

До вказаних висновків контролюючий орган дійшов з наступних підстав.

ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. здійснював господарську діяльність, застосовуючи спрощену систему оподаткування, обліку і звітності (ІІІ група) за ставкою 5% від отриманого доходу із визначеним видом діяльності: діяльність у сфері тимчасового розміщення та надання в оренду власного нерухомого майна, а саме - здавав в оренду квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Оскільки до перевірки не надано свідоцтва про встановлення категорії для нерухомого майна щодо квартир, то види послуг, що надаються, не можна класифікувати як надання послуг за КВЕД 55.10 "діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення", тобто, фактично ФОП ОСОБА_1 надаються послуги за КВЕД 68.20 "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", чим порушено умови перебування на ІІІ групі спрощеної системи оподаткування в І кв. 2017 р., і з 01.04.2017 р. він повинен був перейти на загальну систему оподаткування, що передбачає відповідну форму декларування, нарахування та сплати податків, зокрема, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також ФОП ОСОБА_1 здійснював розрахункові операції за надані послуги з оренди квартир в готівковій формі, без застосування РРО на порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

За наслідками перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018р. -

№, згідно з яким за порушення пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 та п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн.;

№, згідно з яким за порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму ПДФО на 175 593, 62 грн., а також накладено штраф у розмірі 43 898, 41 грн.;

№, згідно з яким за порушення п. 16 прим. підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму військового збору на 14 632, 81 грн. та нараховано штраф у розмірі 3658, 21 грн.;

№, згідно з яким за порушення п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1 грн.;

№, згідно з яким за порушення п.293.4 ст. 293 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено єдиний податок на суму 45 250, 99 грн. та накладено штраф у розмірі 11 312, 75 грн.;

рішення №, згідно з яким за порушення п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 170 грн.;

рішення №, згідно з яким за порушення аб. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9, пп.1 п. 2 ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 3326, 4 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-155, згідно з якою станом на 12.06.2018 р. ФОП ОСОБА_1 визначено недоїмку у розмірі 33 264 грн. по єдиному внеску.

Також 14.08.2018 р. винесено вимогу про сплату боргу за №Ф-155374-17, згідно з якою ФОП ОСОБА_1 визначено недоїмку у розмірі 27 525, 89 грн. та накладено штраф у розмірі 3 496, 4 грн. по єдиному внеску станом на 31.07.2018 р.

За результатами адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 27.08.2018 р. за №12848/Д/99-99-11-02-01-14 вказані рішення залишено без змін.

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - вважає вказані рішення протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач не згоден з висновками акта перевірки, оскільки він здійснює діяльність з надання місць для короткострокового проживання для розміщення відряджених та інших приїжджих, а не здає квартиру в оренду для постійного проживання.

Зокрема, мала місце невиїзна перевірка, тому відповідач не мав можливості зробити висновок щодо діяльності позивача.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції станом на 07.05.2018 р.) контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

В даному випадку документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових правовідносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., про що складено акт від 07.05.2018 р. за №2243/26-15-42-03-30/, проведена на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, п. 2 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 19.04.2018 р. за №7239.

Згідно з висновками акта перевірки контролюючим органом донараховано позивачу податкові зобов`язання з ПДФО, єдиного внеску, військового збору, накладено штрафи щодо неподання декларацій на підставі висновку про те, що фактично ФОП ОСОБА_1 надаються послуги за КВЕД 68.20 "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", чим порушено умови перебування на ІІІ групі спрощеної системи оподаткування в І кв. 2017 р., і з 01.04.2017 р. він повинен був перейти на загальну систему оподаткування, що передбачає відповідну форму декларування, нарахування та сплати податків, зокрема, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тоді як позивач вважає, що він здійснює діяльність з надання місць для короткострокового проживання для розміщення відряджених та інших приїжджих, а не здає квартиру в оренду для постійного проживання, в межах перебування на ІІІ групі спрощеної системи оподаткування.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Згідно з п. 291.4 ст. 294 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Згідно з п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: 291.5.3. фізичні особи - підприємці, які надають в оренду земельні ділянки, загальна площа яких перевищує 0,2 гектара, житлові приміщення та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 100 квадратних метрів, нежитлові приміщення (споруди, будівлі) та/або їх частини, загальна площа яких перевищує 300 квадратних метрів.

Згідно з Класифікатором економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженим Держспоживстандартом України від 11.10.2010 р. №457, -

КВЕД 55.1 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування;

КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування;

Цей клас включає надання місць для переважно короткострокового проживання гостей і відвідувачів зазвичай на добовій або тижневій основі. Ця діяльність включає надання упорядженого житла в гостьових кімнатах або номерах люкс. Послуги включають щоденне прибирання та заміну постільної білизни. Також можливе надання широкого переліку додаткових послуг, таких як забезпечення харчуванням і напоями, паркування, послуги пралень, басейнів і тренажерних залів, місць для відпочинку та розваг, а також конференц-залів і місць для проведення нарад. Цей клас включає діяльність з розміщування у: готелях, курортних готелях, готелях класу люкс, мотелях.

Цей клас не включає: надання в оренду будинків, упоряджених або неупоряджених квартир чи апартаментів для постійного проживання зазвичай на місячний або річний термін, див. Розділ 68;

КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Цей клас включає: надання в оренду та управління власним або орендованим нерухомим майном:

надання в оренду та управління власним або орендованим нерухомим майном: багатоквартирними будівлями та житлом, нежитловими будівлями, у т.ч. виставковими залами, складськими приміщеннями, земельними ділянками;

надання будівель, упоряджених або неупоряджених квартир чи апартаментів для довготермінового використання зазвичай на умовах щомісячної або річної оплати.

Цей клас також включає: діяльність ринків, розроблення будівельних проектів для власного використання, експлуатацію житлових мобільних комплексів, надання приміщень виключно для утримання тварин.

Цей клас не включає: експлуатацію готелів, багатокімнатних готелів, будинків відпочинку, мебльованих будинків, наметових містечок, кемпінгів та інших нежитлових або призначених для короткотермінового проживання комплексів, див. Розділ 55.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про туризм" від 15.09.1995 р. №324/95-ВР (в редакції станом на 12.06.2018 р.) готель - підприємство будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, що складається з шести і більше номерів та надає готельні послуги з тимчасового проживання з обов`язковим обслуговуванням. Порядок встановлення категорій готелям визначається Кабінетом Міністрів України; готельна послуга - дії (операції) підприємства з розміщення споживача шляхом надання номера (місця) для тимчасового проживання в готелі, а також інша діяльність, пов`язана з розміщенням та тимчасовим проживанням. Готельна послуга складається з основних та додаткових послуг, що надаються споживачу відповідно до категорії готелю.

Згідно зі ст. 19 Закону №324/95-ВР з метою підвищення рівня туристичного обслуговування, сприяння споживачам у свідомому виборі туристичних послуг, забезпечення рівних можливостей суб`єктам туристичної діяльності на ринку туристичних послуг, забезпечення захисту прав і законних інтересів, життя, здоров`я та майна громадян, підвищення рівня екологічної безпеки об`єктам туристичної інфраструктури присвоюються категорії якості та рівня обслуговування.

Встановлення об`єктам туристичної інфраструктури (готелям, іншим об`єктам, призначеним для надання послуг з розміщення, закладам харчування, курортним закладам тощо) відповідної категорії здійснюється за заявою його власника.

Види категорій об`єктів туристичної інфраструктури, порядок їх встановлення та зміни, а також порядок доведення до споживачів інформації про вид об`єкта туристичної інфраструктури та про вид його категорії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Встановлення категорії об`єктів туристичної інфраструктури (готелів, інших об`єктів, призначених для надання послуг з розміщення, закладів харчування, курортних закладів тощо) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері туризму та курортів, а об`єктів туристичної інфраструктури, розташованих на території Автономної Республіки Крим, - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань туризму.

Забороняється надавати послуги з розміщення без наявності свідоцтва про встановлення відповідної категорії.

Як зазначено вище, позивач є власником квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 площею 149, 9 кв.м. та 93, 2 кв.м., тобто, більше 100 кв.м., і у випадку здійснення діяльності з надання їх в оренду він не міг бути платником єдиного податку першої - третьої груп з огляду на зміст пп. 291.5.3 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, мав перейти на загальну систему оподаткування з усіма наслідками для звітності та рівня оподаткування.

Здача нерухомого майна в оренду відповідає КВЕД 68.20 і з огляду на загальний розмір площі, така діяльність не могла здійснюватися позивачем як платником єдиного податку.

У випадку здійснення діяльності за КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування, має місце надання готельних послуг, що потребує дотримання вимог Закону №324/95-ВР щодо встановлення категорії об`єктів, призначених для надання послуг з розміщення.

Згідно з матеріалами справи позивач наданням готельних послуг не займається, оскільки ні під час перевірки, ні під час судового розгляду справи відповідних доказів не надано.

За таких обставин висновок відповідача про те, що фактично ФОП ОСОБА_1 надаються послуги за КВЕД 68.20 "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", чим порушено умови перебування на ІІІ групі спрощеної системи оподаткування в І кв. 2017 р., і з 01.04.2017 р. він повинен був перейти на загальну систему оподаткування, є обґрунтованими.

Згідно з пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 та п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції станом на І квартал 2017 р.) Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 16 прим. підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Згідно з п.293.4 ст. 293 Податкового кодексу України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: 1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Згідно з актом перевірки у І кварталі 2017 р. позивачем отримано дохід в розмірі 301673, 21 грн., який має оподатковуватися єдиним податком за ставкою 15%, що становить 45 250, 99 грн.

Оскільки з 01.04.2017 р. позивач не перейшов на загальну систему оподаткування, ним порушено обов`язок з подання податкової декларації про майновий стан та доходи за ІІ квартал 2017 р. та 2017 р. (975 520, 09 грн. за 2017 рік), і занижено оподатковуваний дохід на вказану суму.

Відповідно, є обґрунтованими і оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018 р., які винесено контролюючим органом з огляду на вказане порушення, а саме: №, згідно з яким за порушення пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 та п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн.; №, згідно з яким за порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму ПДФО на 175 593, 62 грн., а також накладено штраф у розмірі 43 898, 41 грн.; №, згідно з яким за порушення п. 16 прим. підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму військового збору на 14 632, 81 грн. та нараховано штраф у розмірі 3658, 21 грн.; №, згідно з яким за порушення п.293.4 ст. 293 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено єдиний податок на суму 45 250, 99 грн. та накладено штраф у розмірі 11 312, 75 грн.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.06.1995 р. №265/95-ВР (в редакції станом на 31.12.2017 р.) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1) у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січняподаткового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Згідно з п. 291.6 ст. 291 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої - третьої груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).

Оскільки суд погодився з висновком контролюючого органу про те, що з 01.04.2017р. позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування, то обґрунтованим є і висновок про розповсюдження на позивача загального правила п. 1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, тоді як позивач здійснював розрахунки з орендарями в готівковій формі.

За таких обставин підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2018 р. №, згідно з яким за порушення п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1 грн., відсутні.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI (в редакції станом на 31.12.2017 р.) платник єдиного внеску зобов`язаний: подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно з аб. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9, п. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: 3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску; 7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

В даному випадку під час проведення перевірки встановлено заниження суму чистого оподатковуваного доходу, що є базою нарахування єдиного внеску з урахуванням максимальної величини (сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню ПДФО), на загальну суму 33 264 грн., у зв`язку з чим винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-155 на вказану суму станом на 12.06.2018 р., а також рішення №, згідно з яким за порушення аб. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9, пп.1 п. 2 ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 3326, 4 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку контролюючого органу про збільшення позивачу суми податкового зобов`язання з ПДФО, похідний висновок про донарахування єдиного внеску також є обґрунтованим.

Також під час перевірки встановлено, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік поданий не за встановленою формою, що передбачає накладення штрафу, передбаченого п. 7 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI.

Вказані рішення винесено за наслідками перевірки згідно з актом від 07.05.2018 р. за №2243/26-15-42-03-30/, і вони носять похідний характер щодо висновків та рішень про донарахування позивачу податкового зобов`язання з ПДФО.

Крім того, 14.08.2018 р. контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу за №Ф-155374-17, згідно з якою ФОП ОСОБА_1 визначено недоїмку у розмірі 27 525, 89 грн. та накладено штраф у розмірі 3 496, 4 грн. по єдиному внеску станом на 31.07.2018 р.

Вказане рішення не містить посилання на акт перевірки.

В той же час, позивач у позові не наводить підстав, чому він вважає вказане рішення протиправним.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оскільки підстав для визнання вказаної вимоги протиправною позивач не навів, суд не має підстав для надання їм оцінки та, відповідно, висновку про невідповідність вказаної вимоги законодавству.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку суд не знаходить підстав для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів під час прийняття оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 08.08.2022 р.