Справа № 160/4889/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 року Справа № 160/4889/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича, Державної інспекції архітектури та містобудування України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Виконавчий комітет Новомосковської міської ради про визнання протиправними та скасування приписів від 22.11.2012 року і постанов від 11.12.2012 року, -
31.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати протиправними і скасувати:
- приписи Про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, які були складені Відповідачем-1, 22.11.2012 року за результатами позапланової перевірки, проведеної в приміщеннях вбудованого магазину, розташованого в буд. АДРЕСА_1 ;
- постанову Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1708 від 11.12.2012 року;
- постанову Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1707від 11.12.2012 року;
- постанову Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1706 від 11.12.2012 року;
- постанову Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1705 від 11.12.2012 року;
- постанову Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення №1704 від 11.12.2012 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року позовну заяву повернено позивачу, на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погодившись з ухвалою суду від 05.04.2021 року, позивач звернувся з апеляційною скаргою.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з розпорядженням керівника апарату суду Чуфарової Н.А. від 25.10.2021 року №1093д, у зв`язку не перебуванням судді Конєвої С.О. в автоматизованому розподілі КП "ДСС" напередодні тривалої відпустки, призначено повторний розподіл справи №160/4889/21.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 року адміністративна справа №160/4889/21 передана судді Серьогіній О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду позивач звернулася до суду із апеляційною скаргою.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 року апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 року по справі №160/4889/21 - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.05.2022 року адміністративну справу №160/4889/21 було передано судді Серьогіній О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі № 160/4889/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Виконавчий комітет Новомосковської міської ради.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року в задоволенні заяви третьої особи-1 - ОСОБА_2 про відкладення чергового розгляду справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом до моменту закінчення режиму воєнного стану відмовлено. Також вказаною ухвалою суду заяву третьої особи-1 - ОСОБА_2 про надання часу для підготовки відзиву по справі задоволено та продовжено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 строк для надання письмових пояснень щодо позовних вимог протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
29.06.2022 року від представника ОСОБА_4 адвоката Бутенка Олексія Олександровича до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_4 визнає та підтверджує заявлені позивачем ОСОБА_1 обставини. Також в письмових поясненнях вказано про обставини, які було викладено позивачем у позовній заяві, з посиланням на судові справи №804/101/13-а за позовом ОСОБА_4 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича про оскарження приписів і постанов та №183/2884/13-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_4 , Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних збитків. Також зазначено, що незалежно від того, що оскаржувані приписи та постанови прийняті щодо ОСОБА_5 , інший співвласник вказаного нежитлового приміщення ОСОБА_6 має матеріально-правовий інтерес на оскарження таких приписів та постанови. Вважає, що позивач ОСОБА_6 зазнав порушення власних прав та охоронюваних законом інтересів через проведення процедури - справ про адміністративні правопорушення без залучення останнього та без виклику на проведену позапланову перевірку, внаслідок чого в змісті оскаржуваних постанови та приписів зазначені дані, що не відповідають дійсності (про проведення реконструкції зі знесенням несучих конструкцій багатоквартирного будинку) та створюють для співвласників (позивача та третьої особи ОСОБА_5 ) додаткові обов`язки, який за наслідками проведення робіт з перепланування для позивача не передбачені законом. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 року зобов`язано ОСОБА_1 надати додаткові докази по справі.
15.07.2022 року на адресу суду від третьої особи ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких він не погоджується з позицією позивача та просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви з урахуванням наведеного нижче. Позивач оскаржує в своєму позові індивідуальні акти, які за своєю правовою природою не створюють для позивача жодних правових наслідків, не порушують його права, свободи чи законні інтереси. Як зазначено самим позивачем по тексту позову, приміщення магазину у будинку АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_5 та належить саме їй (позивач не має жодних прав на вказане нерухоме майно). Саме ОСОБА_4 володіє, розпоряджається та користується даним приміщенням та виступає замовником всіх будівельних робіт, які здійснювались у даному приміщенні. Тобто, позивач оскаржує індивідуальні правові акти, які за своєю правовою природою не створюють для позивача жодних правових наслідків, не порушують його права, свободи чи законні інтереси. Також вказує, що позивач зазначає, що його нібито ніхто не залучав до участі у судових справах, предметом яких було оскарження дані індивідуальні акти, однак дані обставини не відповідають дійсності, так як згідно відомостей сайту Судової влади України, ОСОБА_1 виступав третьою особою у справі №183/4605/20, де суд розглядав оскарження тих же саме приписів та постанов, що й у справі №160/4889/21. Питання правомірності оскаржуваного припису та постанов вже розглядалось адміністративний судом у справі №804/101/13-а (в суді першої інстанції, в апеляцій та в касації), де судами було встановлено, що спірний припис та постанови є законними та не підлягають скасуванню.
Від Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича та Державної інспекції архітектури та містобудування України письмовий відзив на позов на адресу суду не надходив.
Від третіх осіб - ОСОБА_3 та Виконавчого комітету Новомосковської міської ради письмові пояснення щодо позовних вимог на адресу суду не надходили.
Згідно з довідкою в.о. начальника відділу управління персоналом Тимунь Михайла від 12.08.2022 року за №94 суддя Серьогіна О.В. в період з 01.08.2022 року по 05.08.2022 року; з 08.08.2022 року по 12.08.2022 року; з 15.08.2022 року по 02.09.2022 року перебувала у щорічній відпустці.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 22.11.2012 року головним державним інспектором Дніпропетровського відділу контролю та державного нагляду Потапенком Олександром Григоровичем на підставі заяви громадянина ОСОБА_7 від 08.11.2012 року проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_4 за місцезнаходженням об`єкта будівництва «Перепланування вбудованих приміщень магазину на АДРЕСА_1 », АДРЕСА_1 , в результаті чого складено акт перевірки від 22.11.2012 року.
Під час перевірки відповідачем-1 встановлено, що замовником будівництва гр. ОСОБА_4 будівельні роботи на об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , проводяться без отримання відповідного документу, який дає право виконувати такі роботи, що є порушенням ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";
будівельні роботи проводяться без здійснення авторського нагляду (порушення ст. 11 ЗУ "Про архітектурну діяльність") та технічного нагляду (порушення ст. 11 ЗУ "Про архітектурну діяльність");
на об`єкті відсутні загальний журнал робіт та журнал авторського нагляду;
експлуатація частини приміщення ведеться без введення його в експлуатацію (порушення ч. 8 ст. 39 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності");
роботи проводяться з відхиленням від проекту;
на об`єкті відсутній інформаційний щит.
За результатами перевірки відповідачем-1 складено 22.11.2012 року протоколи про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно ОСОБА_5 , видано приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконується без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Позивач, не погоджуючись з даними приписами і постановами відповідачів, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Слід зазначити, що до даних правовідносин необхідно застосовувати норми чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме Конституції України, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджене Указом Президента України від 08.04.2011 року № 439/2011, Порядку здійснення державного архітектурного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Повноваження Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України «Про архітектурну діяльність», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 року № 439/2011, Порядком здійснення державного архітектурного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244.
Згідно ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приписами ч.ч.3-4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю розглядають відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:
1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів;
2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:
а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;
б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;
4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених
нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;
5) здійснювати контроль за додержанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів містобудування та архітектури;
6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій, які пройшли державну атестацію в центральному органі виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури;
7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;
8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;
9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника інспекції чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;
10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки.
Згідно з пп. 1 п. 2 Порядку здійснення державного архітектурного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.
Згідно з п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Положеннями пп.16 та п. 17 Порядку №553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).
Відповідно до ч. 10 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" суб`єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.
В контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.
Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.
Згідно з положеннями статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
У свою чергу, статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у своєму рішенні від 14.12.2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.
Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.
З огляду на вимоги статей 2, 6 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.
Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:
(а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;
(б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;
(в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;
(г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово «її»);
(д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16.09.2021 року по справі № 2-а/514/10/17.
Так, як вбачається зі змісту адміністративного позову та копій оскаржуваних приписів та постанов Єрмолаєв Андрій Олексійович оскаржує приписи Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича та постанови Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області по справі про адміністративне правопорушення, які складені відносно ОСОБА_5 , тобто, стосуються прав та обов`язків саме ОСОБА_5 .
Отже, в даному випадку, оспорювані приписи та постанови не стосуються прав і обов`язків позивача ОСОБА_1 та за своєю природою не створюють для позивача жодних правових наслідців, не порушують його права, свободи чи законні інтереси.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 77, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного державного інспектора відділу контролю та державного нагляду Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Дніпропетровській області Потапенка Олександра Григоровича, Державної інспекції архітектури та містобудування України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Виконавчий комітет Новомосковської міської ради про визнання протиправними та скасування приписів від 22.11.2012 року і постанов від 11.12.2012 року відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна