Справа № 420/10909/22
Суддя: Ярема Х. С.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05.09.2022

Справа № 420/10909/22

Провадження № 6-а/522/5/22

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ярема Х.С. розглянула матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни про скасування постанови від 13.07.2022.

ВСТАНОВИВ:

1.08.08.2022 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з скаргою на дії державного виконавця.

2.Скаржник просить скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.07.2022 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору по постанові ВП № 62349652 від 16.06.2020.

3.Ухвалою від 11.08.2022 Одеський окружний адміністративний суд передав справу на розгляд Приморському районному суду міста Одеси.

4.Вирішуючи питання про прийняття даної справи до провадження як такої, що передана окружним адміністративним судом за підсудністю місцевому загальному суду як адміністративному суду, вважаю за необхідне направити справу за належністю до Одеського окружного адміністративного суду.

5.В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №522/2387/14 за позовом ПАТ «Марфін банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

6.Судове рішення перебувало на примусовому виконанні.

7.13.09.2018 державним виконавцем винесено постанову ВП №57205898 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 119 153,45 доларів США та 2 889 006,07 грн.

8.Постановою від 15.09.2020 повернуто виконавчий документ №522/2387/14 від 17.05.2018 стягувачу та зазначено, що постанова від 13.09.2018 про стягнення виконавчого збору підлягає виконанню.

9.Наступні виконавчі листи від 19.06.2018 та від 17.05.2018, що видавались на виконання судового рішення у справі №522/23287/14-ц, визнано ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 такими, що не підлягають виконанню.

10.16.06.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №62349652, підстава постанова від 13.09.2018 ВП №57205898, видана ВПВР ДДВС.

11.13.07.2022 державним виконавцем винесено постанову у ВП №62349652 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

12.За цією постановою проводиться стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь Держави в особі ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України (стягувач) виконавчого збору в розмірі 119 153,45 доларів США та 2 889 006,07 грн. Оскаржувана постанова від 13.07.2022 видана на підставі постанови № 57205898 від 13.09.2018.

13.Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_1 просить скасувати саме постанову, якою проводиться з неї стягнення сум виконавчого збору.

14.Передаючи справу за підсудністю Одеський окружний адміністративний суд виходив з положень п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, згідно з якими суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі, суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

15.Тобто, передача справи відбувається з одного суду до іншого, але в межах однієї юрисдикції, в даному разі адміністративної.

16.Далі Одеський окружний адміністративний суд виходив з того, що ч. 5 ст. 287 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

17.Водночас судове рішення у справі №522/2387/14 та виконавчі документи видані за правилами ЦПК України Приморського районного суду міста Одеси.

18.Проте оскаржувана постанова стосується правомірності дій державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору. І видана оскаржувана постанова не на підставі виконавчого документу, виданого Приморським районним судом міста Одеси щодо виконання судового рішення у справі №522/2387/14, а видана - ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України. Тобто, повернувши виконавчий документ стягувачу щодо виконання основного судового рішення у цивільній справі, нестягнутим залишився виконавчий збір. Як наслідок, державний виконавець відкрив виконавче провадження лише щодо стягнення цього виконавчого збору. Власне це оскаржує боржник.

19.Частинами 1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

20.Так, Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення оскаржується сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

21.Однак внаслідок помилкового тлумачення зазначених норм, суд передав справу за підсудністю неуповноваженому суду (суду не встановленому законом).

22.Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

23.Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

24.Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження постанови приватного виконавця про стягнення винагороди, прийнятої під час дії Закону № 1404-VІІІ, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

25.Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17.

26.Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

27.Отже, Одеський окружний адміністративний суд використовуючи положення 29 КАС України про передачу справи за підсудністю, помилково виходив з того, що Приморський районний суд міста Одеси є тим адміністративним судом, який повинен розглядати даний спір.

28.А зважаючи на те, що правила передачі справи за підсудністю застосовано неправильно, спір між судами щодо юрисдикційності даного спору очевидно відсутній.

29.При цьому, виходжу з того, що за даних обставин пріоритетом є забезпечення права людини на компетентний суд.

30.Крім того, слід звернути увагу, що розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначено ст. 20 КАС України.

31.Так, згідно ч.2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

32.Пункт 4 частини першої даної статті визначає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудніадміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

33.Тобто, це: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

34.Отже, оскільки скарга ОСОБА_1 стосується постанови державного виконавця, винесеної не щодо виконання рішення цивільного чи місцевого суду як адміністративного суду, то підсудність даної скарги, має визначатися за ч. 2 ст. 20 КАС України, а не за ч.1 цієї статті.

35.Суд акцентує увагу на тому, що дана ухвала не є відступом від дотримання принципу недопустимості спорів про підсудність, а є ухвалою, яка визначає встановлений законом суд, гарантування розгляду справи яким, є основою практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») щодо належної юрисдикції судових органів.

36.Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

37.Оскільки справу передано до Приморського районного суду міста Одеси за правилами КАС України як адміністративному суду, відповідно за цими ж правилами слід передати справу до належного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 20, 29, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу №420/10909/22 за скаргою ОСОБА_1 передати за належністю на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Ярема Х.С.