Справа № 520/15566/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 р. Справа № 520/15566/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 (суддя Кухар М.Д.; м. Харків) по справі № 520/15566/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі також - відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , затверджене Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 108 від 08.07.2021 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліда III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, 1 січня року, в якому встановлено інвалідність, тобто на момент 21.04.2021 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що вчинена адміністративним органом відмова є протиправною, оскільки обставини зазначені в спірному рішенні не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач зазначає, що на момент первинного встановлення позивачу ступеня втрати працездатності - 21 квітня 2015 року Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок № 975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі групи інвалідності за наслідками повторного медичного огляду, особливо у разі зміни причини інвалідності.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , затверджене Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 108 від 08.07.2021 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно вирішити по суті питання щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліда III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, 1 січня року, в якому встановлено інвалідність, тобто з 30.03.2021 року, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, висловлених у постановах Верховного Суду від 20.02.2020 року по справі № 806/714/18; від 04.03.2020 року по справі № 240/5688/18; від 04.03.2020 року по справі № 240/5765/18; від 17.06.2020 року по справі № 0640/3968/18; від 15.07.2020 року по справі № 240/10153/19; від 28.10.2021 року по справі № 440/2826/20; у Листі Голови Касаційного адміністративного суду від 21.07.2020 року вих. № 1488/0/58-20 та у Постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 02.12.2020 року по справі № 1.380.2019.006957, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції неправильно розтлумачив та застосував положення п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , п. 2, 3 Порядку № 975 та дійшов хибного висновку про наявність у позивача права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та про протиправність дій Міністерства оборони України. Вказує, що III групу інвалідності позивачу було встановлено саме з 30.03.2021 року, а тому при вирішенні питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги необхідно керуватися законодавством, що діяло станом на цей день, а саме Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком № 975 в редакції станом на 30.03.2021 року. Враховуючи той факт, що зміна ступеня втрати здоров`я позивача у вигляді ступеня втрати працездатності, який визначався у відсотках та первинно був встановлений позивачу 22.01.2015 року, на ступінь втрати здоров`я у вигляді встановлення III групи інвалідності з 30.03.2021 року, відбулась понад дворічний термін, то відповідно до норм абзацу другого пункту 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII та абзацу другого пункту 8 Порядку № 975 виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із такою зміною ступеня втрати здоров`я не здійснюється.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу та був звільнений з військової служби з 09.10.2020 року, у військовому званні «майор».

27 серпня 2014 року під час виконання обов`язків військової служби в ході антитерористичної операції в районі населеного пункту Іловайськ позивач отримав відкриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, інші ушкодження. В зв`язку з чим був невідкладно госпіталізований та проходив лікування в Хмельницькому військовому госпіталі (В/ч НОМЕР_1 ) в терапевтичному відділенні з 29.08.14 по 10.09.14; в неврологічному відділенні з 26.09.14 по 17.10.14; в терапевтичному відділенні з 23.10.2014 по 07.11.2014; в терапевтичному відділенні з 18.11.2014 по 28.11.2014; в кардіологічній клініці Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з 02.12.2014 по 16.12.2014. Згідно Свідоцтва про хворобу №660 від 15.12.2014 року позивач отримав травму, ТАК, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби, захворювання, ТАК пов`язані з проходженням військової служби.

З 22.01.2015 року за результатами первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 було встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується Довідкою МСЕК серії НОМЕР_2 від 22.01.2015 року.

При цьому, у зв`язку із зазначеним встановленням 25% втрати працездатності позивачу була виплачена одноразова грошова допомога у сумі 21315 грн.

У період з 14.01.16 по 25.01.16 позивач знаходився на лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі північного регіону в зв`язку з тим, що переніс гострий інфаркт міокарду. Звідки був відправлений авіаційним транспортом до Головного військового клінічного госпіталю (м. Київ), для подальшого обстеження та лікування. Де знаходився з 25.01.2016 по 05.02.2016. Направлений на огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.

Згідно Свідоцтва про хворобу ВЛК №473 від 26.03.2016 року ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби внаслідок захворювання, ТАК, пов`язаного з проходженням військової служби.

У період з червня 2016 року по липень 2020 року, за даними медичних книжок позивач постійно звертався за медичною допомогою та проходив лікування амбулаторно з приводу післяінфарктного стану. З 30.07.20 по 18.08.20 та з 18.08.20 по 26.08.20 позивач проходив лікування в кардіологічному відділенні ВМКЦ Північного регіону.

Згідно з Свідоцтвом про хворобу ГВЛК № 845 від 25.08.20 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним до військової служби у воєнний час внаслідок: захворювання, ТАК, пов`язаного з проходженням військової служби; травми, ТАК, пов`язаної з захистом Батьківщини.

Згідно з Витягом з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №63 від 8 лютого 2021 року, відмінено причинний зв`язок захворювань за Свідоцтвом про хворобу ГВЛК в/ч НОМЕР_3 № 845 від 25.08.20, та встановлено наступний причинний зв`язок: захворювання, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини; травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини; захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби; травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

З 20.02.2021 по 03.03.2021 позивач проходив лікування в 2-му кардіологічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня № 8 ХМР».

21.04.2021 під час огляду позивача обласною МСЕК №3 позивачу було встановлено III групу інвалідності з 30.03.2021 року з причини захворювання, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини; травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини; захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби, що підтверджується Довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 293871 від 21.04.2021 року (а.с. 69).

27 квітня 2021 року позивач звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_1 із Заявою про виплату одноразової грошової допомоги саме у зв`язку із встановленням йому III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. оформленим Протоколом засідання комісії від 08 липня 2021 року № 108 (пункт 5), позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі норм абзацу другого пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацу другого пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги ..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок № 975), оскільки, зміна ступеня втрати працездатності на групу інвалідності у позивача відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Копія витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 08 липня 2021 року № 108 додана позивачем до позовної заяви.

Листом від 26.07.2021 року вих. N930131 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Харківський військовий комісаріат) направив ОСОБА_1 завірену копію витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.07.2021 №108.

З вказаного Протоколу № 108 від 08.07.2021 слідує, що, розглянувши подані документи, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (Харківський ОТЦКСП), якого 09.10.2020 звільнено з військової служби на 22.01.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що сталася 26.08.2014 (довідка МСЕК серії 12ААБ № 293871 від 30.03.2021).

Рішення Комісії мотивовано тим, що згідно з підпунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Ураховуючи, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення III групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з рішенням Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин не застосовується абзац 2 пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки зазначена норма набрала чинності з 1 січня 2017 року, тобто після первинного встановлення позивачу ступеню втрати працездатності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням йому під час повторного огляду (3) групи інвалідності з 30.03.2021, після встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Так, право на виплату одноразової грошової допомоги передбачено Законом №2011-ХІІ, який було доповнено ст.ст. 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 №5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.

Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII у редакції, що діяла з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017 року) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Згідно з п. 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 року у справі №240/10153/19 дійшов таких висновків: "Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому даної статті. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється. Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності. Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців".

Ухвалюючи цю постанову, Судова палата відступила від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №295/3091/17, від 21.06.2018 року у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 року у справі № 825/1380/18 та інших, де його застосовано, та дійшла наступного висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII: право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду; передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014 року; зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 року чи після).

З огляду на наведене, п.4 ст.16-3 Закону №2011-XII передбачено вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров`я і які раніше уже таку допомогу отримували, а також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров`я.

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2020 року у справі №1.380.2019.006957 зазначив, що дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а наслідок, який спричинило ушкодження здоров`я після дворічного строку, відповідно до рішення МСЕК (встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має. Дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання. Такий підхід (застосування дворічного строку) має на меті гарантування принципу правової визначеності для особи та запобігання можливих помилок з боку суб`єктів (органів МСЕК), які встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою або захворюванням та ступенем зумовленого ними погіршення стану здоров`я, визначивши, що лише протягом дворічного проміжку часу це можливо встановити достовірно. При цьому держава, незалежно від завершення цього дворічного строку, зберігає для такої особи всі інші, окрім права на отримання одноразової грошової допомоги, гарантії права на соціальний захист, гарантованого, зокрема частиною п`ятою статті 17 (держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей) та статтею 46 Конституції України (громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними), які деталізовані в низці Законів України та підзаконних нормативно-правових актах. Встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати одноразової грошової допомоги; встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми; дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності.

За наслідками розгляду вказаної справи, виходячи з чинного на час виникнення спірних правовідносин правового регулювання, судова палата зробила наступні висновки:

- встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати ОГД;

- встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату ОГД з урахуванням раніше виплаченої суми;

- дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №1.380.2019.004643, від 04.05.2022 у справі 3140/133/19, від 01.06.2022 у справі № 240/9429/19, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, оскільки з дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивачу (22.01.2015) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності (30.03.2021) минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції без повного дослідження всіх обставин справи та з помилковим тлумаченням приписів пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 6 квітня 2022 року № 1-р(ІІ)/2022 у справі про посилений соціальний захист військовослужбовців положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України, а саме: статтям 1, 3, частині першій та другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 17 Конституції України.

Проте, зазначена юридична позиція Конституційного Суду України може бути застосована судами тільки з дня ухвалення Конституційним Судом відповідного рішення, тобто з 06.04.2022.

Оскільки правове регулювання правовідносин, що є предметом цієї справи, змінилося з 06.04.2022 внаслідок відповідного рішення Конституційного Суду України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасування ухваленого відповідачем рішення № 108 від 08.07.2021.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, у постановах, зокрема, від 03.06.2022 у справі № 340/5086/20, від 15.06.2022у справі № 296/8156/17.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 по справі № 520/15566/21 - скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова