Справа № 640/23305/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року м. Київ № 640/23305/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Ресурс" до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-РЕСУРС» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у Волинській області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Волинській області від 23.09.2020 №1858 «Про проведення фактичної перевірки», що став підставою проведення протягом 10 діб, починаючи з 23.09.2020, фактичної перевірки АГЗП ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС», , за адресою: Луцький район, с. Великий Омеляник, вул. Володимирська, буд. 91-Є.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що оскаржуваний наказ не містить визначених законодавством підстав для проведення перевірки товариства, а також в наказі не вказаний період перевірки позивача, з огляду що такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, у наказі від 23.09.2020 №1858 в якості підстав для проведення перевірки зазначено підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України). Водночас, зміст наказу від 23.09.2020 №1858 не дає розуміння того, яке саме законодавство можливо порушив позивач та від кого надійшла інформація про можливі порушення.

В пункті 2 наказу від 23.09.2020 №1858 вказано «період діяльності, що перевіряється згідно статті 102 ПК України». Однак, таке формулювання є недостатнім для ідентифікації періоду який буде перевірятись та суперечить вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2020 позовну заяву ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження. Ухвалено здійснювати розгляд справи за спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якому вказано на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, адже спірний наказ прийнято з дотриманням вимог податкового законодавства.

Щодо зазначених у наказі від 23.09.2020 №1858 підстав для проведення перевірки, зауважив, що за змістом підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Стосовно періоду діяльності, що перевіряється, зазначив, що з метою упередження проведення перевірки за вже перевірений період діяльності, контролюючим органом вказано період згідно з вимогами статті 102 ПК України, чим дотримано вимоги щодо часових обмежень періоду проведення перевірки.

Керуючись нормою частини п`ятої статті 262 КАС України, суд здійснював розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

На підставі підпунктів 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2, пункту 80.8 статті 80, підпункту 52-2 пункту 52 підрозділу 10, іншу перехідні положення ПК України, Головним управлінням ДПС у Волинській області видано наказ від 23.09.2020 №1858 про проведення фактичної перевірки господарської одиниці ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС», а саме: АГЗП за адресою: Луцький район, с. Великий Омеляник, вул. Володимирська, буд.91-Є з 23 вересня 2020 року тривалістю 10 діб з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального», від 02.03.2015 «Про ліцензування видів господарської діяльності», від 24.03.1995 «Про оплату праці», від 05.04.2001 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного Банку України від 29.12.2017 №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971.

Згідно вказаного наказу:

- підставами для проведення перевірки є, зокрема, підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України;

- метою проведення перевірки здійснення контролю за дотриманням порядку здійснення розрахункових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- період діяльності, що перевіряється згідно статті 102 ПК України.

З постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №640/24955/20 встановлено, що:

- перед початком перевірки 23.09.2020 перевіряючими проведено контрольно- розрахункову операцію з придбання 8.58 літра газу пропану за ціною 11.65 грн на суму 99.96 грн згідно з фіскальним чеком від 23.09.2020 №113187. Після цього пред`явлено наказ від 23.09.2020 №1858, службові посвідчення та направлення на перевірку, проте оператор АГЗП ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» та керівник регіонального структурного підрозділу ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» відмовились в його отриманні.

- 28.09.2020 та 02.10.2020 здійснені повторні виходи на перевірку, після чого пред`явлено наказ від 23.09.2020 №1858, проте представник ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» відмовився отримувати вказаний наказ. На примірнику оскаржуваного наказу представником відповідача здійснено відмітку про ознайомлення з наказом та відмову у допуску до перевірки.

- посадовими особами податкового органу та за підписами представників ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» складено акти: відмови від отримання копії наказу та від підпису в направленнях на перевірку від 23.09.2020 №281/03-20-07-05/32297445; від 28.09.2020 №309/03-20-07-05/ 3229745; від 02.10.2020 №309/03-20-07-05/32297445 та відмови у допуску до проведення фактичної перевірки; від 23.09.2020 №282/03-20-07-05/32297445; від 28.09.2020 № 94/03-20-07-05/32297445; від 02.10.2020 №308/03-20-07-05/32297445.

Вважаючи протиправним наказ Головного управління ДПС у Волинській області від 23.09.2020 №1858, позивач звернувся до суду.

У постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію за змістом якої у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Суд зазначає, що у даному випадку позивач не допустив контролюючий орган до проведення перевірки, призначеної згідно наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 23.09.2020 №1858, така перевірка фактично не проведена про, що свідчать обставини, встановлені у ході розгляду адміністративної справи №640/24955/20.

При цьому, проведення вказаної контрольно-розрахункової операції 23.09.2020 не свідчить про фактичний допуск до перевірки, адже згідно з підпунктом 20.1.11. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи наділені правом проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок та підстави проведення фактичних перевірок встановлений статтею 80 ПК України.

Зокрема, відповідно до пунктів 80.1 та 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, за наявності хоча б однієї з підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з системним аналізом підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачено альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У такому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими, зокрема, в постановах від 22.05.2018 у справі №810/1394/16, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 11.05.2022 у справі №540/4141/20.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного суд не погоджується із доводами позивача про невідповідність наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 23.09.2020 №1858 вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України в частині зазначення та обґрунтування підстав для проведення перевірки.

Також суд враховує доводи відповідача у цій частині щодо того, що фактичною підставою для прийняття спірного наказу від 23.09.2020 №1858 слугувало надходження до відповідача інформації ДПС України про можливий відпуск ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» підакцизних товарів без відповідної ліцензії, адже згідно даних ДПС України, ліцензія ТОВ «ГАЗ-РЕСУРС» на роздрібну торгівлю пальним почала діяти 05.07.2019, у той час як 01.07.2019 фіксувались випадки реалізації пального.

Щодо доводів позивача про протиправність наказу від 23.09.2020 №1858 з огляду на зазначення в ньому періоду діяльності що перевіряється згідно статті 102 ПК України, яке є недостатнім для ідентифікації періоду який буде перевірятись, суд зазначає наступне.

Встановлюючи вимоги щодо змісту наказу про проведення перевірки, норми абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України у такий спосіб встановлюють межі повноважень контролюючого органу на здійснення контрольного заходу (перевірки) стосовно платника податків. Водночас, вони забезпечують для платника податків правову визначеність щодо меж перевірки, яка проводиться стосовно нього. Таке правове навантаження мають, зокрема положення абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо обов`язкового зазначення в наказі періоду діяльності, який буде перевірятися.

Однак зміст оскаржуваного наказу від 23.09.2020 №1858 не дає можливості визначити межі повноважень відповідача щодо проведення перевірки та не забезпечує позивачу можливість бути обізнаним щодо меж призначеного стосовно нього контрольного заходу.

Оскаржуваний наказ від 23.09.2020 №1858 не містить в собі інформації щодо періоду діяльності, який підлягає перевірці. Натомість у додатку до оскаржуваного наказу вказано період діяльності, що перевіряється - " згідно статті 102 ПК України".

Суд вважає, що посилання спірному наказі лише на статтю 102 ПК України є недостатнім для ідентифікації періоду, який охопить перевірка. Приписи статті 102 ПК України, встановлюючи період проведення перевірки не пізніше закінчення 1095 дня, одночасно визначають декілька обставин, за яких цей строк починає свій перебіг, що свідчить про правову невизначеність становища платника податків.

Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо його змісту.

Оскільки пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено вичерпний перелік інформації, що має міститись в наказі на проведення перевірки, а пред`явлення наказу, що оформлений з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутність в наказі такого істотного реквізиту як «період діяльності, який буде перевірятись» є достатньою підставою вважати, що наказ від 23.09.2020 №1858 не відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та, як наслідок, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічний підхід застосування зазначених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.09.2018 у справі №826/14478/17, від 07.06.2022 у справі №360/4140/20.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 23.09.2020 №1858 «Про проведення фактичної перевірки».

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає судовий збір в сумі 2102 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-РЕСУРС» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Волинській області від 23.09.2020 №1858 «Про проведення фактичної перевірки».

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-РЕСУРС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗ-РЕСУРС» (місцезнаходження юридичної особи: 03061, місто Київ, проспект Відрадний, будинок 95-Ю; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 32297445).

Відповідач - Головне управління ДПС у Волинській області (місцезнаходження відокремленого підрозділу юридичної особи: 43010, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44106679).

Суддя О.М. Чудак