Справа № 334/2846/22
Суддя: Фетісов М. В.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 31.08.2022
Справа № 334/2846/22
Провадження № 2-а/334/64/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Мірошниченка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Бондаренко Карини Олександрівни та Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Бондаренко К.О., в якому просить визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову серії ЕАР № 5628481.

Позов обґрунтовує тим, що 18.07.2022 відповідачем ОСОБА_2 була винесено оскаржувана постанова, якою на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП. Позивач вважає, дії відповідача незаконними, а саму постанову такою, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, що призводить до порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки позивачем не було порушено правил дорожнього руху. Відповідач ОСОБА_2 всупереч вимогам статі 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не були досліджені наступні обставини: чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Окрім цього, відповідач відмовився ознайомлювати позивача із доказами, чим порушив права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП.

Співвідповідач ОСОБА_2 подала відзив, в якому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Зазначила, що доводи позивача в позовній заяві не відповідають дійсним обставинам, спростовуються відеозаписом, здійсненим за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського. Також зазначає, що позивачу було запропоновано ознайомитися з відеозаписом з портативного відеореєстратора, повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою.

Ухвалою від 28.07.2022 відкрите провадження у справі. В якості співвідповідача залучене УПП в Полтавській області ДПП. У співвідповідача УПП в Полтавській області ДПП витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення, в якій ухвалено оскаржувану постанову. Витребувані докази були надані суду. Ухвалою від 31.08.2022, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, суд відмовив у задоволенні клопотання співвідповідача поліцейського роти 3 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Бондаренко К.О. про заміну співвідповідача УПП в Полтавській області ДПП на належного співвідповідача ДПП в особі БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, оскільки судом в ухвалі від 28.07.2022 вирішене питання про залучення співвідповідачем саме УПП в Полтавській області ДПП. Також, відповідно до частини третьої статті 48 КАС України заміна неналежного відповідача відбувається за погодженням з позивачем, який такої згоди не надав та не подав клопотання про залучення ДПП співвідповідачем у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав.

Співвідповідач поліцейський роти 3 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Бондаренко К.О. в судове засідання не з`явилась. У відзиві просила розглядати справу без її участі.

Представник співвідповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 18.07.2022 серії ЕАР № 5628481, ухваленої поліцейським роти № 3 роти БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Бондаренко К.О., позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП за те, що 18.07.2022 року приблизно о 12:05 в м. Кременчук, вул. Лесі Українки, буд. 1, водій керуючи транспортним засобом NISSAN VANЕTTE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переїхав регульований пішохідний перехід на зображення жовтого сигналу світлофора, чим порушив пункт 8.7.3.г ПДР порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП. На позивача було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з пунктом 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Частиною другою 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприйнятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На виконання ухвали про витребування доказів суду були надані оригінал оскаржуваної постанови та відеозапис події.

Наданий співвідповідачем відеозапис події має низьку якість. З відеозапису неможливо встановити на який саме сигнал світлофора продовжив рух позивач.

Крім цього, оскаржувана постанова не містить відомостей у графі 7 про докази, які додаються до постанови, у тому числі про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

В розумінні статті 251 КУпАП зазначений відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, як наслідок, в силу положень частин третьої та четвертої статті 70 КАС України відеозапис є недопустимим, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права. А тому суд не бере до уваги наданий співвідповідачами доказ.

Суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену статтею 62 Конституції України, виходить з того, що допустимих та достатніх доказів наявності складу адміністративного правопорушення у діях позивача суду не подано. Сама ж постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить відомостей про докази, на підставі яких встановлена винуватість позивача у порушенні ПДР, а отже підтвердження зазначених фактів матеріали справи не містять.

Враховуючи вище вказане, суд встановив, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи сторін.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань співвідповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись статями 6-9, 139, 244-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 18 липня 2022 року серії ЕАР № 5628481, якою на ОСОБА_1 накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в дохід держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

співвідповідачі:

- поліцейський роти 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Бондаренко Карина Олександрівна, місцезнаходження: проїзд 40 років ДАІ, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

- Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Кременчуцька, буд. 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646.

Суддя: