Справа № 640/12637/21
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року м. Київ №640/12637/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021рр. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з відповідача заборгованість по виплаті грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021рр. (з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги) у розмірі 14154 грн., у т.ч.: 6800 грн. - за 2020р., 7358 грн. - за 2021р.

Ухвалою суду від 25.10.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022, залишено без розгляду позовну заяву у частині, яка стосується нарахування і виплати грошової допомоги до 5 травня у 2020р.

Підстава позову: позивачу виплачено грошову допомогу до 5 травня у 2021р. у розмірі, що не відповідає встановленому Законом України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551) розміру.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з тих підстав, що нараху-вання і виплату позивачу щорічної разової допомоги здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325, яка не була визнана неконституційною та була чинною; організація виплати грошової допомоги відноситься до повноважень Міністерства соціальної політики України, яке здійснює перерахування коштів на зазначені цілі розпорядникам бюджетних коштів й відповідач не мав повноважень на виплату позивачу допомоги у іншому розмірі з огляду на відсутність відповідних бюджетних призначень.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке.

Позивач є учасником бойових дій; у 2021р. йому виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн., що визнається сторонами і підтверджуються копією посвідчення від 09.05.2016 Серія НОМЕР_1 , довідки відповідача від 21.07.2021 №09/2557-044.

Спірні правовідносини виникли у сфері соціального забезпечення та стосуються виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2021р.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконсти-туційними положення Закону України від 28.12.2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким ч. 5 ст. 12 Закону №3551 викладено у новій редакції.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 визнано неконсти-туційним окреме положення п. 26 Прикінцевих та перехідних положень БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансо-вих ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 5 ст. 12 Закону №3551 (у редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") встановлено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 встановлено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021р. учасникам бойових дій виплачується у розмірі 1491 грн.

Вирішуючи питання щодо конкуренції правових норм вказаних актів, суд враховує таке.

Згідно із ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1).

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України (ч. 2).

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнарод-ному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч. 3).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 №440/2722/20 з посиланням вищевказані рішення Конституційного Суду України і наведені цим судом мотиви та виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами зазначила, що для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2020р. слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112, а Закон №3551, який має вищу юридичну силу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 зазначила, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 №913/204/18, від 10.03.2020 №160/1088/19).

Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10.02.2016 №537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у ч. 4 ст. 9 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014р. слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 суперечить ст. 12 Закону №3551, тому відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України та з урахуванням вищенаведених рішень Конституційного Суду України і Великої Палати Верховного Суду при вирішенні цієї справи належить застосовувати Закон №3551, а не вказану постанову Уряду, безвідносно до того, що її положення не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" мінімальний розмір пенсії за віком встановлювався в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, і становив 1769 грн.

Отже, позивач мав право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у 2021р. у розмірі 8845 грн. Виплата позивачу грошової допомоги у меншому розмірі не відповідає вимогам Закону №3551 і порушила вказане право позивача, тому вимогу про визнання протиправною бездіяльності належить задовольнити.

Заперечення відповідача з посиланням на відсутність у нього відповідних бюджетних призначень є зрозумілими, але не можуть бути перешкодою для судового захисту і поновлення порушеного права позивача. При цьому бюджетне законодавство передбачає внесення змін до бюджетних призначень.

З урахуванням висновків Верховного Суду у зразковій справі порушене право позивача може бути поновлено шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2021р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги), тому згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд дійшов висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог у цій частині і зобов`язання відповідача вчинити такі дії.

Вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 7358 грн. не належить задо-вольняти, оскільки вказана сума коштів не була нарахована позивачу, тому не набула статус заборгованості.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про обґрунтованість позову і наявність підстав для його часткового задоволення.

Позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій; інші судові витрати сторонами не заявлялись, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня у 2021р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

3. Зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати і виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня у 2021р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги).

4. Відмовити у задоволення позову в іншій частині.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат;

03165, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 7; .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко