Справа № 301/2401/22
Суддя: Даруда І. А.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/2401/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Даруда І.А.,

при секретарі Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 09 серпня 2022 року інспектором УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Шелемба Михайлом Михайловичем було винесено постанову серії ЕАР № 5731472 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 гривень.

Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 09 серпня 2022 року об 20 годині 27 хвилин позивач їхав по вул. Т. Масарика (Матросова) в м. Мукачеві. За вимогою поліцейського зупинився, розстібнув пасок безпеки, яким був пристебнутий під час всього руху, і вийшов із автомобіля, так-як поліцейський, який зупинив, не мав наміру до нього підходити, оскільки після зупинки транспортного засобу він стояв на місці і був зайнятий іншими справами. Побачивши, що позивач вийшов з автомобіля, він все-таки підійшов і, не представившись і не назвавши своєї посади і звання сказав, що йому здалося, що на автомобілі не працює один з габаритних вогнів. Коли позивач запитав чи може їхати він відповів, що ні, оскільки має намір більш ретельно оглянути автомобіль. Після огляду, поліцейський сказав, що позивача буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 гривень.

Вважає, що працівником поліції були допущені грубі порушення норм права, так-як позивач неодноразово звертався до нього з проханням надати можливість отримати кваліфіковану юридичну допомогу, але всі прохання при винесенні постанови не були ним прийняті до уваги. Також поліцейський не звертав увагу на багаточисленні прохання надати докази порушення ПДР. Вважає, що всі вищезазначені дії поліцейського є порушенням ч. 3 ст, 18 Закону України «Про національну поліцію», в зв`язку з чим просить визнати незаконною та скасувати постанову інспектора УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції Шелемба Михайла Михайловича серії ЕАР № 5731472 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Справу про адміністративне правопорушення відносно мене закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції подав відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними, а постанову обгрунтованою та законною та такою що не підлягає скасуванню. Свій відзив мотивує тим, що 09.08.2022 року біля 20:21 екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Мукачево, по вул. Томаша Масарика (Матросова), 38 А, помітив автомобіль «Volkswagen Crafter» номерний знак НОМЕР_1 , який порушив п. 2.3В ПДР України, а саме: керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний автомобіль було зупинено. Водієм зазначеного автомобіля виявився Позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.3 в ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо Позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративноївідповідальності (підтверджується підписом в Постанові). Клопотань від Позивача не надходило.

Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, а справу розглянути без його участі.

Представник відповідача Котубей О.В. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки.

Дослідивши матеріали справи, наданий відповідачем диск із відображенням події адміністративного правопорушення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з постановою серії ЕАР № 5731472 від 09.08.2022 року, винесеної інспектором УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Шелемба Михайлом Михайловичем, на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, а саме: «керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що докази вчинення ним правопорушення відсутні.

При цьому суд бере до уваги те, що відповідно да постанови Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17 в якій зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Разом з тим, ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд вважає, що адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

При цьому, твердження позивача спростовуються наданими доказами відповідача, а саме відеодиском оглянутим в судовому засіданні. Позивач стверджує, що він після зупинки поліцейськими розстібнув пасок безпеки та вийшов із автомобіля, так як поліцейські не підходили. В свою чергу на наданому суду відеоз портативних відеореєстраторів (нагрудних камер) поліцейських можна побачити, що поліцейські підійшли до Позивача, який знаходився за кермом автомобіля (тобто всередині) та не був пристебнутий ременем безпеки. З автомобіля Позивач вийшов вже через деякий час.

На відео поліцейський належним чином представився, пояснив суть

правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів. А саме порушення п. 2.3В ПДР України, тобто Позивач керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3В ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а не порушення роботи габаритних вогнів, як зазначено в позовній заяві.

Час спілкування поліцейських з водієм складає біля 8 хвилин 20 секунд. На відео поліцейські автомобіль «Volkswagen Crafter» номерний знак НОМЕР_1 не оглядали. Розгляд справи не затримували.

Поліцейські Позивача не затримували, свободи фактично не обмежували. Тобто він міг скористатися юридичною допомогою або заявити клопотання. Проте він навіть не намагався це зробити. Від Позивача клопотань щодо залучення захисника не надходило.

Позивач на відео не заперечував, що не був пристебнутий ременем безпеки, проте вважав, що в межах населеного пункту він може ним не користуватися. На що поліцейські роз`яснили Позивачу норми чинного законодавства.

Всі доводи Позивача повністю спростовуються наданим суду відео. В свою чергу Позивач не надав ніяких доказів на підтвердження своїх тверджень у позовній заяві.

Таким чином, постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.п. 2.3.в для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

За змістом ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, жодних доводів щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, останній в позовній заяві не зазначив та не обґрунтував, що в сукупності з усіма встановленими судом обставинами виключає протиправність винесеної відповідачем постанови.

Суд вважає, що на підтвердження доводів винуватості позивача відповідачем представлено достатньо доказів.

З огляду на вище викладене, суд констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідає усім вимогам норм чинного законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено відповідно до приписів чинного законодавства на підставі відповідних доказів, про які зазначено в постанові, доказів, які б спростовували доводи відповідача, а так само доказів на підтвердження порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суду не надано та в судовому засіданні таких не здобуто, а позивач ОСОБА_1 таким чином намагається уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що постанова про накладання на позивача адміністративного стягнення за ч. 5 ст.121 КУпАП винесена відповідачем відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим підстав вважати її протиправною і такою, що підлягає скасуванню, немає.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 268, 276, 279, 283 КУпАП, ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : І. А. Даруда