Справа № 240/20464/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/20464/20

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні в справі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням суду від 12 квітня 2021 року ухвалено: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 30.03.2020 №18-394вих-20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії".

До суду 10.08.2022 надійшло клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі. В обґрунтування клопотання вказує, що відповідач не виконує судове рішення в частині виплати різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на клопотання ОСОБА_1 надійшло до суду 19.08.2022. У запереченнях відповідач вказує, що фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсії, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду» (далі програма 2506080). Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

У період із 22.08.2022 по 02.09.2022 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Суд, розглянувши клопотання позивача, зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись до суду із клопотанням про встановлення судового контролю, ОСОБА_1 вказує, що відповідач не виконує судове рішення в частині виплати різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

У запереченнях на клопотання, Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області вказує, що в результаті перерахунку на виконання рішення суду з 13.12.2019 розмір пенсії позивача становить 23788,58 грн. (39647,63 грн. х 60%) та виплачується в максимальному розмірі згідно з частиною 15 статті 86 Закону України „ Про прокуратуру", а саме: з 13.12.2019 16380,00 грн; з 01.07.2020 17120,00 грн; з 01.12.2020 17690,00 грн; з 01.07.2020 18540,00 грн. Сума донарахованих коштів за період з 13.12.2019 по 30.09.2020 становить 108939,18 грн. З метою отримання додаткового фінансування, інформацію про виконання зазначеного рішення суду та про суму нарахованих, але невиплачених коштів надано Пенсійному фонду України, як до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми Реєстр судових рішень ІКІС ПФУ. Зазначає, що із 01.04.2021 функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. Тому, відсутність у Головного управління повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює визнання протиправним дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду

Отже, відповідачем визнається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення суду у справі №240/20464/20 повністю не виконано, а саме не сплачено заборгованість за період з 13.12.2019 по 30.09.2020 в сумі 108939,18 грн.

Суд зазначає, що повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм у спірних правовідносинах, передбачені статтею 23 Бюджетного кодексу України, в частині першій якої зазначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Крім того, приписами п.п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України встановлено, що взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України та здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Також, зі змісту постанови Кабінету Міністрів "Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік" від 17.02.2021 №126 вбачається, що останнім на 2021 за окремою бюджетною програмою передбачено кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється управлінням Пенсійного фонду виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством, зокрема, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження. Інших фінансових можливостей крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 в адміністративній справі №240/20464/20 Головним управлінням з 13.12.2019 проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 30.03.2020 №18-394вих-20. Із 13.122019 по 30.09.2020 розмір нарахованої на виконання рішення суду пенсії позивача становить 108939,18 гривень.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надано до суду копії листів, з яких вбачається, що боржник у 2021 та 2022 роках звертався до Пенсійного фонду України з проханням збільшення фінансування для здійснення виплати суми нарахованих, але не виплачених пенсій, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету за рішеннями судів, які набрали законної сили, виконання яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Суд відмічає, що фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

При цьому, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України , заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Окрім того, суд вважає також за необхідне зазначити про те, що у цій справі позивачем заявлялись вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії та за результатами її розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення. У резолютивній частині рішення суд не визначав конкретний розмір перерахованої пенсії, що належить до виплати позивачу, адже проведення таких розрахунків є повноваженням відповідача, що має бути реалізоване на виконання цього рішення суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі №240/20464/20 пенсія ОСОБА_1 не була присуджена, предметом спору був перерахунок пенсії, яку позивач отримував і продовжує отримувати.

Тобто, судове рішення у цій справі має зобов`язальний характер і не відноситься до рішень, які підлягають негайному виконанню.

Суд наголошує, що згідно з пунктом 20 та 29 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, чинним законодавством передбачено, що виплата пенсій є функцією, що покладена на Пенсійний фонд України, який є окремою юридичною особою.

Грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить позивачу не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету.

З наведеного слідує, що невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не має юридичної можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів, нарахованих за рішенням суду. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконано рішення суду в частині здійснення відповідного перерахунку, а доплату за період з 13 грудня 2019 року по 30 вересня 2020 року включно, у розмірі 108939,18 грн не виплачено з незалежних від відповідача причин, а саме відсутністю бюджетного фінансування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю в адміністративній справі.

Враховуючи викладене та долученні докази виконання судового рішення відповідачем, суд дійшов висновку про відсутність у суду підстав для встановлення строку подання звіту або ініціювання судом питання про накладення штрафу.

Керуючись статтями 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.04.2021.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Лавренчук