Справа № 932/1170/22
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/1170/22
Провадження № 2а/932/37/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Шевелько Андрія Володимировича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ІД №00554289 від 02.02.2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення, судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.02.2022 року інспектором з паркування відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Шевелько А.В. відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки серії ІД №00554289. Вважає постанову протиправною, винесену з порушеннями норм процесуального та адміністративного права та такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що 02.02.2022 року о 14 год. 45 хв. він приїхав на автомобілі Suzuki, д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Січеславська Набережна, 33. Через відсутність вільних місць на відомчій стоянці він був вимушений припаркуватися на краю тротуару таким чином, щоб для руху пішоходів залишилося щонайменше 2 м., що повністю відповідає вимогам підпункту «в» п.15.10 ПДР України. Близько 15 год.00 хв., повернувшись до свого транспортного засобу, виявив на лобовому склі повідомлення про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що на нього накладено адміністративне стягнення за порушення правил зупинки транспортного засобу, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП та п.15.10 «б» ПДР України. Посилаючись на те, що транспортний засіб стояв на тротуарі з врахуванням вимог п.15.10 «в» ПДР України, він підпадає під виключення з заборони, а відтак не порушив правил зупинки та стоянки, тож притягнення його до відповідальності за порушення п.15.10 «б» ПДР України є неправомірним, тому звернувся до суду із даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022 року зазначена адміністративна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу інспектору з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Шевелько А.В. у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову, своїм правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких заяв до суду не надходило.

17.06.2022 року на адресу суду від представника відповідача Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначаючи про те, що 02.02.2022 року провідним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Шевелько А.В. було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими точками) транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 33, чим порушено вимоги пп.«Б» п.15.10 Правил дорожнього руху України. У відповідності до положень статті 14-2 КУпАП інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення 02.02.2022 р.; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережня, 33; географічні координати: 48.468629 35.055172; час вчинення порушення: з 15:08 (15 год. 08 хв.). Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, у повній відповідності до вимог ст. 279-1 КУпАП, було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 00554289 на лобовому склі вказаного транспортного засобу. Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 476473790 від 16.02.2022 року згідно з ч.5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка була надіслана відповідальній особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу її місця реєстрації у відповідності до ч.7 ст. 279-1 КУпАП.

Щодо посилань позивача про відсутність належних та допустимих доказів, представник відповідача зазначив, що з матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що позивачем порушено пп. «Б» п.15.10 ПДР. Зазначена фотофіксація, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розміщена на вебсайті ipkp.dniprorada.gov.ua та є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Інспектором з паркування правильно кваліфіковано адміністративне правопорушення, а твердження позивача не відповідають дійсності і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Щодо тверджень позивача про розміщення транспортного засобу таким чином, що він не заважає проходу пішоходів, зазначив, що з матеріалів фотофіксації чітко видно, що транспортний засіб позивача здійснив стоянку по вул. Січеславська Набережна, 33 у м. Дніпро не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо посеред тротуару, і в цьому випадку норми пп. «В» п. 15.10 ПДР України не застосовуються. При розташуванні транспортного засобу на тротуарі саме таким чином розповсюджується норми пп. «Б» п.15.10 ПДР України, порушення яких було виявлено та зафіксовано інспектором з паркування. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.05.2018 року по справі № 750/3679/17.

22.06.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що у ПДР України немає чіткого визначення терміну «край тротуару» з регламентацією щодо його розмірів, а є лише визначення «тротуар» в п.1.10 ПДР України. Також при фіксації порушення правил стоянки не було застосовано будь-яких вимірювальних приладів для визначення відстані від проїзної частини.

Третій особі - Дніпровській міській раді у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з доданими до нього копіями документів, проте своїм правом на надання пояснень на позовну заяву третя особа не скористалася, будь-яких заяв до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 2022 року провідним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Шевелько А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №476473790, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за порушення вимог пп.«Б» п.15.10 ПДР України. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 02.02.2022 року о 15 год. 08 хв., перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 33, керуючи транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку з порушенням п.п. «Б» п. 15.10 ПДР України, а саме в частині заборони стоянки транспортного засобу на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками).

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 2 ст.291 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідно до постанови серії РАП №476473790 від 16.02.2022 року, позивачу інкримінується порушення правил стоянки транспортного засобу на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками), тобто порушення вимог п.п. «Б» п. 15.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною третьої цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення правил стоянки, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Аналізуючи пп. «б» та пп. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху України у системній взаємодії, суд приходить до висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках: а) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці; б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Тобто, пп. «в» слід вважати виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом «б» п. 15.10ПДР, рівно як і при застосуванні табличок 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39. Таким чином, суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення пп. «б» п. 15.10 ПДР неможливо, якщо автомобіль було припарковано із дотриманням умов, передбачених п. «в» вказаного пункту Правил.

За нормами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, на думку суду, підлягає доведенню відповідачами недотримання позивачем таких умов, а саме: розташування легкового автомобілю на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається менше двох метрів.

Із долучених представником відповідача до відзиву фотознімків, розміщених також на сайті відповідача ipkp.dniprorada.gov.ua із зображенням автомобіля позивача, номерний знак НОМЕР_1 з`ясовано, що автомобіль позивача розташований на тротуарі, поруч з яким пішоходи безперешкодно здійснюють рух.

Разом з тим, доказів того, що відповідачем здійснювався замір відстані від місця стоянки автомобіля позивача до краю тротуару, де здійснюють рух пішоходи, за допомогою якого можливо було б встановити, що на тротуарі для руху пішоходів залишилося менше 2х метрів, матеріали справи не містять.

Суд вважає необгрунтованими доводи представника відповідача на обґрунтування правомірності винесеної постанови серії РАП №476473790 посилання на постанову Верховного суду України від 17.05.2018 року по справі №750/3679/17, оскільки колегія суддів Касаційного адміністративного суду в даній постанові висловила свою правову позицію в п.21 щодо необхідності проведення відповідних замірів, які підтверджують порушення особою вимог, встановлених пунктом 15.10 ПДР України.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Пунктом 3 ч. 3ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, позов ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесений позивачем судовий збір підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Шевелько Андрія Володимировича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії РАП №476473790 від 16 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева