Справа № 0440/5217/18
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

05 вересня 2022 року

м. Київ

справа №0440/5217/18

провадження № К/990/23225/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі №0440/5217/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоград Буддеталь» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Павлоград Буддеталь» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, у якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН173/279/АВ/ІП-ФС/203 від 16.04.2018 у розмірі 3723 грн. 00 коп.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН173/279/АВ/ІП-ФС/204 від 16.04.2018 у розмірі 11169 грн. 00 коп.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2018, яке було залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022, позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, натомість, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши зміст касаційної скарги Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження треба відмовити з таких мотивів.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України встановлюють, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Спір в цій справі виник через ухвалення Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області постанов про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Павлоград Буддеталь» штрафів у загальному розмірі 14892 грн. І тому з огляду на те, що предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого він заявив вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України.

Окрім цього, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду.

Аналіз аргументів касаційної скарги у їхньому логічному взаємозв`язку з обставинами справи, встановленими в судових рішеннях судів попередніх інстанцій, не дає підстав для висновку про наявність фактів, наведених у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які б могли слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності. Цих або інших подібних передумов допуску справи незначної складності до касаційного провадження касаційна скарга не містить.

Отже, заявник не довів і колегія суддів також не встановила виняткових обставин, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Також Суд відхиляє твердження скаржника про відсутність правового висновку Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, оскільки у касаційній скарзі останнім не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції.

Посилання скаржника у скарзі на постанову Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №814/2156/16 також не може бути враховане, оскільки ця справа стосується питання одночасного притягнення саме фізичної особи-підприємця до відповідальності за частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що не є спірним у межах справи №0440/5217/18. До того ж, у межах справи №0440/5217/18 суди попередніх інстанцій зробили висновок про протиправність та скасували оскаржувані постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на підставі того, що відповідач вийшов за межі предмету перевірки, чим порушив вимоги статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки провів перевірку поза межами звернення фізичної особи.

При цьому, суд апеляційної інстанції під час вирішення спору керувався висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 31.01.2019 у справі №809/799/17, від 20.09.2021 у справі №2040/5544/18 та від 19.02.2021 у справі №820/7069/16.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не належить оскаржувати в касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області треба відмовити.

Керуючись положеннями статей 12, 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі №0440/5217/18.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб