Справа № 600/1481/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1481/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення помічника начальника відділу з кінологічного забезпечення відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " капітана Івана Миляника про відмову в перетині державного кордону України від 29.03.2022 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 березня 2022 року прибув в прикордонний пункт пропуску "Порубне" з метою перетину державного кордону України для здійснення волонтерської діяльності та доставки гуманітарної допомоги в Україну, про що повідомив посадових осіб, що здійснюють прикордонний та митний контроль.

Звертав увагу суду на те, що з огляду на запроваджений в Україні військовий стан, крім паспорту громадянина України для виїзду за кордон, останнім для проходження прикордонного контролю також була пред`явлена довідка ІНФОРМАЦІЯ_3 , про виключення позивача з 2008 року з військового обліку військовозобов`язаних запасу. Відтак, на думку позивача, він не відноситься до категорії військовозобов`язаних, призовників, резервістів, тощо, а тому не обмежений в праві перетину кордону під час запровадженого воєнного стану.

Разом з тим, під час здійснення прикордонного контролю посадовими особами відповідача прийнято рішення про відмову позивачеві в перетині державного кордону України. Тому, позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, як таке, що порушує конституційні права на законні інтереси останнього.

2. Відповідач, подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" на території України було введено правовий режим воєнного стану.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 року тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені Конституцією України, а саме: передбачене статтею 33 право на свободу пересування та право вільно залишати територію України.

Також відповідач зазначає, що 24.02.2022 видано Указ Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", який затверджений Верховною Радою у формі Закону про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" № 7113. З метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану, обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Однак, така заборона не є абсолютною. Громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років можуть виїжджати за кордон за наявності визначених підстав. Оскільки, позивачем не було надано у пункті пропуску жодних документів, які б дозволили на законних підставах виїхати за кордон, то інспектором прикордонного контролю у встановленому законом порядку було прийнято рішення про відмову у перетині кордону.

При цьому, зверталась увага суду на те, що довідка ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2017 року № 235, на яку посилається позивач, як на підставу для перетину кордону під час військового стану в державі, не є належним та допустимим доказам, для безперешкодного перетину кордону та не свідчить про те, що позивач не є військовозобов`язаним.

ПРОЦЕСЦАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Ухвалою суду в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено повністю.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

1. Судом встановлено, що 29.03.2022 року позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення "Порубне" з метою здійснення перетину державного кордону на виїзд з України. При цьому, останнім пред`явлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон та довідку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2017 року № 235.

2. За результатами здійснення прикордонного контролю, посадовими особами відповідача прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, який досяг 16- річного віку від 29.03.2022 року. Зі змісту якого встановлено, що позивачеві відмовлено в перетині кордону України на підставі пункту 3 Указу Президента від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", та з причини, що останній підпадає під дію Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

3. Судом, також досліджена довідка ІНФОРМАЦІЯ_5 від 10.08.2017 року № 235, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 19.09.2008 року був виключений з військового обліку військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 по досягненню граничного віку перебування в запасі.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Приписами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Очевидним є те, що наведені норми обумовлюють те, що конституційне право особи вільно залишати територію України може бути обмежене законом. При цьому, відповідний державний орган повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

2. Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 №1710-VI (в редакції на час виникнення спірних відносин) іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах 1, 3 статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

3. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год 26.03.2022 строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" уповноважено військове командування (зокрема, Державної прикордонної служби України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

4. Так, згідно статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII у редакції на час виникнення спірних відносин). воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

5. Згідно з пункту 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (у редакції на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

При цьому, пунктом 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 №57 (у редакції, на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

6. Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Так, статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, згідно з частини 1 статті 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років;

- жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років;

- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

- усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років;

- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

- які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

- працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;

- інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову у разі перетину кордону необхідно надати підтверджуючі документи.

При цьому суд враховує, що згідно з вимогами Закону України "Про прикордонний контроль" повноваженнями щодо надання особам, у тому числі й громадянам України призовного віку, дозволу на перетинання державного кордону України надані уповноваженим посадовим особам, які здійснюють прикордонний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України. (статті 3, 6).

7. Судом встановлено, що 29.03.2022 року для перетину державного кордону позивачем було надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також довідку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2017 року № 235, зі змісту якої встановлено, що з 19.09.2008 року останній виключений з військового обліку військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 по досягненню граничного віку перебування в запасі.

Разом з тим, рішенням про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, від 29.03.2022 року позивачеві відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України на підставі пункту 3 Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", та тимчасово обмежено у праві виїзду з України, так як останній підлягає під дію Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Звертаючись до суду, позивач фактично зводив аргументи до того, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із тим, що з 19.09.2008 року останній виключений з військового обліку військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 по досягненню граничного віку перебування в запасі, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2017 року.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає наступне.

8. Як вже зазначалось вище, Указом Президента України, який затверджено Законом України, уповноважено Державну прикордонну службу України запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, зокрема і ті, що пов`язані з обмеженням прав і свобод, передбаченими статтею 33 Конституції України.

Судом встановлено, що головою Державної прикордонної служби було прийнято рішення "Про Указ Президента України" від 24.02.2022 №23-6122/0/6-22-Вих, адресоване органам Держприкордонслужби, згідно з яким на виконання пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, заборонено, на період дії правового режиму воєнного стану, виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Листом Адміністрації Державної прикордонної служби України "Щодо порядку організації виїзду за кордон на період дії правового режиму воєнного стану у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану" від 17.03.2022 №23-6855/0/6-22-Вих органам Держприкордонслужби роз`яснено, що слід врахувати, зокрема:

- пропуск громадян України, які не досягли 16-річного віку, та осіб з інвалідністю здійснювати відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 №57 (зі змінами від 12.03.2022);

- обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років не застосовуються до осіб: 1) Які мають посвідчення про відстрочку від призову та повідомлення про зарахування на спеціальний військовий облік. Підтверджуючими документами можуть бути: посвідчення про відстрочку від призову (бронь) + документи про відрядження. 2) Які мають висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у військовий час. Підтверджуючими документами можуть бути: довідка військово-лікарської комісії про непридатність. 3) На утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Підтверджуючими документами можуть бути: свідоцтва про народження дітей (трьох і більше) / медичне свідоцтво про народження за формою №103/о), свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю дітей (трьох і більше) або рішення суду про розлучення та визначення місця проживання дітей з батьком або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, посвідчення батьків багатодітної сім`ї. 4) Які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Підтверджуючими документами можуть бути: свідоцтво про народження дитини (дітей) НОМЕР_1 свідоцтво про смерть матері дитини / рішення суду про позбавлення матері батьківських прав / визнання безвісти відсутньою / рішення суду про розлучення з визначення місця проживання з батьком. 5) На утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю віком до 18 років або повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, до досягнення нею 23 років. Підтверджуючими документами можуть бути: свідоцтво про народження дитини (дітей), свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю дитини (дітей); посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", в якому зазначено категорію "дитина з інвалідністю" / довідка про отримання державнитуції України законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" на території України було введено правовий режим воєнного стану.

Отже, зазначене вище в сукупності зумовлює висновок про те, що станом на час виникнення спірних у даній справі відносин в Україні діяв воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежувалось законодавством, зокрема, на період дії правового режиму воєнного стану, виїзд за межі України заборонено громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років (за виключенням певних категорій при наданні відповідних підтверджуючих документів).

Відтак, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 року тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені Конституцією України, а саме: передбачене статтею 33 право на свободу пересування та право вільно залишати територію України.

Досліджуючи зміст довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2017 року №235 судом встановлено, що позивач 19.08.2008 року був виключений з військового обліку військовозобов`язаних запасу по досягненню граничного віку перебування взапасі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що статтею 32 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку - 19.08.2008 року, було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.

Запас військовозобов`язаних згідно зі статтею 28 Закону №2232 у редакції, яка діяла на момент досягнення позивачем сорокарічного віку - 19.08.2008 року, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних. Військовозобов`язані, які перебували у запасі та мали військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділялися на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років. При цьому, граничний вік перебування в запасі другого розряду був граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації" від 27 березня 2014 року №1169- внесено зміни до статті 28 Закону №2232-ХІІ та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України "Про внесення змій до статті 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"" від 22 липня 2014 року №1604 до 60 років.

Водночас, приписи Закону №2232 про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві, змін не зазнали.

Тобто з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232 позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування в запасі.

Неведе вище вказує на те, що у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232 було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних у запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення кола осіб, на яких поширюється мобілізаційний обов`язок.

Отже, з часу набрання чинності змін до вказано Закону, він поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування в запасі.

З огляду на наведене вище, слід дійти висновку, що позивач відноситься до кола осіб, які можуть бути мобілізовані, оскільки за чинними нормами статті 28 Закону № 2232 не досяг граничного віку перебування у запасі.

Наведений висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року в справі № 820/3113/17 в подібних правовідносинах, що відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України, суд враховує при виборі та застосування до спірних правовідносин.

9. Проаналізувавши наведене вище в контексті фактичних обставин в справі суд дійшов висновку, що довідка ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2017 року № 235, не може слугувати підставою для надання права позивачеві перетину державного кордону в умовах воєнного стану та загальної мобілізації.

Отже, оскільки позивачем при перетині кордону не було надано документів, які б підтверджували, його право на перетин кордону, а також, те що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відтак оскаржуване рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16 - річного віку від 29.03.2022 року є правомірним.

10. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

11. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:
1. В задоволенні адміністративно ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).

Суддя О.В. Боднарюк