Справа № 380/7633/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7633/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської обласної прокуратури (далі відповідач), у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 15 липня 2021 року по 12 жовтня 2021 року у сумі 64757 гривень 07 копійок з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову зазначено те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20, яке звернуто до негайного виконання, поновлено позивача на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області. Позивач вказав, що на виконання цього рішення його поновлено на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області 13.10.2021. Відтак позивач вважає, що має право на стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду (з 15 липня 2021 року по 12 жовтня 2021 року), тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 24.05.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 29.06.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.07.2022 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 05.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У зв`язку з перебуванням судді у щорічній основній відпустці у період з 01.08.2022 по 02.09.2022 включно справу розглянуто в перший робочий день судді - 05 вересня 2022 року.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 48498 від 21.07.2022) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити причини невчасного виконання судового рішення. Вважає, що позивачем не наведено жодних належних і допустимих доказів затримки виконання рішення суду Львівською обласною прокуратурою. Стверджує, що у відповідача не було правових підстав для виплати середнього заробітку або різниці заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі. Крім того зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

З приводу доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що оцінку таким доводам відповідача судом надано в ухвалі від 15.07.2022 про продовження розгляду справи.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

З вересня 2013 року позивач проходив публічну службу в органах прокуратури. 14.12.2015 року призначений на посаду прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області.

На підставі наказу керівника Львівської обласної прокуратури № 2509к від 23 грудня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » позивач звільнений із займаної посади, згідно із п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020 року.

Вказані обставини встановлені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі № 380/12459/20, відтак такі відповідно до положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 380/12459/20 адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 42 від 24 листопада 2020 року про недопущення ОСОБА_1 , прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області до проходження наступних етапів атестації та визнання позивача таким, що не успішно пройшов атестацію (перший етап атестації, а саме: складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора). Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Львівської обласної прокуратури Войтенко А.Б. № 2509к від 23 грудня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області або у разі відсутності такої посади на іншій рівнозначній посаді в органах Львівської обласної прокуратури. Стягнуто на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на посаді з вирахуванням відповідних загальнообов`язкових внесків і платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у справі № 380/12459/20 задоволено позовну вимогу про визнання ОСОБА_1 , прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області, таким, що успішно пройшов атестацію, згідно із Порядком проходження прокурорами атестації, що затверджений наказом Генерального прокурора України № 221 від 03 жовтня 2019 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 08.12.2021 у справі № 380/12459/20 апеляційні скарги Львівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року задоволено частково. Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року задоволено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року в справі № 380/12459/20 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 42 від 24 листопада 2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора»; визнано протиправним та скасовано наказ керівника Львівської обласної прокуратури № 2509к від 23 грудня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області з 30.12.2020 року. Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 8-18).

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі № 380/12459/20 стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 137737,26 грн (а.с. 19-20).

На підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20, постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2021 ВП № 66968676 у справі № 380/12459/20, Львівською обласною прокуратурою прийнято наказ № 2261к від 13.10.2021, яким скасовано наказ прокурора Львівської області від 23.12.2020 № 2509к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області та в органах прокуратури з 31 грудня 2020 року (а.с. 22).

Позивач вважає, що оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20, яке звернуто до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді, не було змінено судом апеляційної інстанції, а позивача поновлено на посаді лише 13 жовтня 2021, то в період з 15.07.2021 по 12.10.2021 позивача не поновлено на роботі внаслідок неправомірних дій роботодавця, відтак ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні справи, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Основного Закону України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 КЗпП України).

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною сьомою цієї статті передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

А у силу статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, як визначено частиною другою статті 65 Закону України "Про виконавче провадження", рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Предметом цього спору є стягнення з роботодавця середнього заробітку на користь працівника за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Так, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Аналогічний висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 807/2434/15, що врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

На підставі викладеного суд зауважує, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20 в частині поновлення позивача на роботі в органах прокуратури підлягало негайному виконанню.

Верховний Суд у постановах від 27.11.2019 року у справі № 802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі № 280/360/19 зазначив, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

За обставинами цієї справи позивач поновлений на роботі рішенням суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20, що у відповідній частині допущено до негайного виконання.

Однак, рішення суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20 фактично виконане відповідачем лише 13.10.2021 внаслідок видання наказу № 2261к.

Отже, у спірних відносинах має місце протиправна бездіяльність Львівської обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області та в органах прокуратури з 31 грудня 2020 року.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі з 15 липня 2021 року по 12 жовтня 2021 року у сумі 64757 гривень 07 копійок з утриманням податків та інших обов`язкових платежів, суд виходить з такого.

Як встановлено судом вище, наказ про поновлення позивача на роботі на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 380/12459/20 виданий лише 13.10.2021.

Згаданий вище наказ не містить положень щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Доказів виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідачем не надано.

З урахуванням наведеного, суд визнає доведеним факт несвоєчасного виконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на роботі, що є підставою для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку відповідно до статті 236 КЗпП України.

Визначаючи період для розрахунку відповідної компенсації, суд враховує такі обставини.

Наказ Львівської обласної прокуратури від 13.10.2021 № 2261к про поновлення позивача на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Львівської області виданий 13.10.2021.

Таким чином, враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду у постановах від 27.11.2019 року у справі № 802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі № 280/360/19 щодо обчислення періоду затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі ОСОБА_1 , суд констатує, що на користь позивача належить стягнути середній заробіток за період з 16.07.2021 до 13.10.2021.

Визначаючи конкретний розмір середнього заробітку, суд враховує такі обставини.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд враховує, що відповідно середньоденна заробітна плата позивача становить 1027,89 грн. Вказані обставини встановлені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі № 380/12459/20.

За наведених обставин обчислення розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у період з 16.07.2021 до 13.10.2021 (63 робочих дні) належить проводити виходячи із середньомісячної заробітної плати 1027,89 грн.

Як наслідок, на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду загалом у розмірі 64757,07 грн (63 х 1027,89 грн).

Зазначена сума включає в себе податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Відтак суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки виконання рішення суду у справі № 380/12549/20 в сумі 64757,07 грн на користь позивача.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач не поніс витрати по сплаті судового збору відтак розподіл судового збору не проводиться.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської обласної прокуратури (79005 м. Львів проспект Шевченка 17/19; ) про стягнення коштів задовольнити.

2. Стягнути з Львівської обласної прокуратури середній заробіток за період затримки виконання рішення суду у справі № 380/12459/20 в сумі 64757 (шістдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім) гривень 07 коп на користь ОСОБА_1 .

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.П. Качур