Справа № 280/4774/22
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Справа № 280/4774/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, буд. 10; )

про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- поновити строк звернення з цим позовом до адміністративного суду, як пропущений з поважних причин;

- визнати протиправною і скасувати постанову відповідача від 02.12.2021 про відкриття виконавчого провадження №67719190 щодо стягнення з позивача штрафу на користь Управління Держпраці у Полтавській області у розмірі 500760,00грн;

- присудити на користь позивача за рахунок відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 12.08.2022 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та призначено судове засідання на 06.09.2022.

01.09.2022 (вх.№33702) на адресу Запорізького окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача про перенесення судового розгляду, в обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що виконавець у відношенні якого розглядається справа № 280/4774/22 ОСОБА_2 на час судового засідання перебуває у відпустці.

Розглянувши вищевказане клопотання, суд вважає його таким що не підлягає задоволенню з огляду на те, що дана справа відноситься до категорії термінових справ та відповідно до частини 4 статті 287 КАС України повинна бути вирішена судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

06.09.2022 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду доказів.

Відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладене в позовній заяві від 08.08.2022 (вх.№31058 від 11.08.2022). Зокрема зазначено, що постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П. від 02.12.2021 відкрито виконавче провадження №67719190 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 500760,00грн. Вважає вказану постанову протиправною з огляду на її невідповідність пункту 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон України №1404-VIII). З посиланням на приписи частини 4 статті 4 Закону України №1404-VIII наголошує, що стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку із чим відповідач мав повернути вказаний виконавчий документ без прийняття його до виконання. З урахуванням викладеного просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення проти задоволення позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву від 31.08.2022 (вх.№33972 від 02.09.2022). Мотивуючи правомірність оскаржуваної постанови, відповідач зазначив, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження №67719190 від 02.12.2021 про стягнення з позивача на користь Управління Держпраці у Полтавській області штрафу у розмірі 500760,00 грн. Наголошує, що у виконавчому документі наявна відмітка про те, що виконавчий документ перебував на виконанні у Миргородському відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та був повернутий стягувачу 19.10.2021, тому з цієї дати рахується строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тобто кінцевий строк пред`явлення до виконання 19.01.2022, а винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження 02.12.2021. Враховуючи викладене звертає увагу суду, що державним виконавцем було дотримано строки відкриття виконавчого провадження. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Постановою Управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, вирішено накласти штраф на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 500760,00грн. Постанова набрала законної сили 14.01.2019 та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення. Строк пред`явлення постанови до виконання до 15.04.2019 (включно) (а.с.8-10).

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Москаленко Л.П. від 02.12.2021 відкрито виконавче провадження №67719190 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 500760,00грн. (а.с.27).

На запит представника позивача адвоката Хоміча Р.С. супровідним листом від 22.07.2022 №20557 відповідачем надано завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №67719190, відкритого у відношенні позивача про стягнення з нього суми боргу у розмірі 500760,00грн. на користь Управління Держпраці у Полтавській області (а.с.6).

Вважаючи оскаржувану постанову відповідача від 02.12.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №67719190 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України №1404-VIII (тут і надалі у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України №1404-VIII, відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частина перша статті 5 Закону України №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону України №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як визначено частиною статті 24 Закону України №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Вимоги до виконавчого документа визначено частиною 1 статті 4 Закону України №1404-VIII, а саме у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання визначені частиною 4 статті 4 Закону України №1404-VIII.

Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відтак, враховуючи наведені вище вимоги, на державного виконавця покладено обов`язок винести постанову про відкриття виконавчого провадження у разі відсутності визначених підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Згідно із частиною 2 статті 74 Закону України №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 12 Закону України №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Матеріали справи свідчать про те, що Управління Держпраці у Полтавській області в межах тримісячного строку, зверталось до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 500760,00грн. Вказана постанова набрала законної сили 14.01.2019.

Однак, 19.10.2021 постанову Управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 500760,00грн. було повернуто стягувачу на підставі пункту 5 статті 37 Закону України №1404-VIII, про що свідчить відмітка на вказаному виконавчому документі (а.с.71-72).

За правилами пункту 1 частини 4 статті 12 Закону України №1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина 5 стаття 12 Закону України №1404-VIII).

Наявними доказами в матеріалах справи підтверджено, що повторно з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 500760,00грн., стягувач звернувся до відповідача 01.12.2021, що стало підставою для винесення відповідачем 02.12.2021 постанови про відкриття виконавчого провадження №67719190.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлення постанови Управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 500760,00грн. до органів державної виконавчої служби відбулось в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України №1404-VIII, а тому оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною та скасуванню не підлягає.

Посилання позивача на неправильно зазначену в оскаржуваній постанові дату народження боржника, суд не приймає до уваги, та зазначає, що така сама дата народження вказана і у виконавчому документі з яким звернувся стягувач, а державний виконавець використовує дані щодо боржника, які зазначені у заяві стягувача та виконавчому документі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що з інших відомостей зазначених у постанові від 02.12.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП№67719190 (реєстраційний номер облікової картки платника податків та адреса боржника) вдається за можливе ідентифікувати особу позивача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення ст.139 КАС України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, буд. 10; ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06.09.2022.

Суддя І.В.Садовий