Справа № 240/8976/22
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
05 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/8976/22
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач у строк та в порядку подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Наголошує, що до страхового стажу для визначення права на пенсію за вислугою років не враховано період роботи з 24.07.1985 по 21.10.1985, з 22.01.1988 по 07.12.1998 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок, які визначають право на пенсію за вислугою років, що підтверджують спеціальний стаж роботи. Також, до страхового стажу не враховано період проходження військової служби з 01.11.1985 по 23.11.1987, оскільки у військовому квитку НОМЕР_2 прізвище не відповідає паспортним даним та період навчання з 01.09.1982 по 15.07.1985, оскільки в наданій копії диплома не вказано дата присвоєння кваліфікації. А тому, оскільки підтверджений страховий стаж становить 31 рік 2 місяці 27 днів, в свою чергу, спеціальний стаж у позивача відсутній, тому йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років.
Через відділ документального забезпечення суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на адміністративний позов 01.09.2022, в якому в задоволенні адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.
У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Встановлено, що 22.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням вимог пункту "д" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішенням від 06.04.2022 №05 Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області відмовлено у призначенні пенсії, посилаючись на те, що до страхового стажу не враховано період проходження військової служби з 01.11.1985 по 23.11.1987, оскільки у військовому квитку НОМЕР_2 прізвище не відповідає паспортним даним та період навчання з 01.09.1982 по 15.07.1985, оскільки в наданій копії диплома не вказано дата присвоєння кваліфікації, про що позивача повідомлено листом №0600-0218-8/26538 від 15.04.2022.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон №2148-VIII, набрав чинності 11 жовтня 2017 року) доповнено пунктом 2-1 розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV. Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, розїзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами пятнадцятим-двадцять третім пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1. Постанови Кабінету Міністрів України № 637 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 1.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Відповідно до п. 2.1. Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи, які засвідчують особливий статус особи.

Як зазначалось раніше, позивачем при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області щодо призначення пенсії було подано, зокрема, копію трудової книжки НОМЕР_3 .

Відповідно до запису №2 вказаної трудової книжки встановлено, що 24.07.1985 на підставі наказу №193 від 25.07.1985 ОСОБА_1 прийнято мотористом 2 класу. Відповідно до запису №3 з 02.09.1985 позивач переведений мотористом 2 класу .

В подальшому, 21.10.1985 позивач був звільнений із займаної посади, про що свідчить запис №4 трудової книжки.

Окрім того, відповідно до запису №6 позивача з 22.01.1988 прийнято на посаду мотористом 1 класу та 07.12.1998 був звільнений за власним бажанням, про що свідчить запис №10 трудової книжки

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Положення Порядку № 637 свідчать про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Судом встановлено, що записами в трудовій книжці позивача у повній мірі підтверджений факт зайнятості ОСОБА_1 в період з 02.09.1985 по 21.10.1985 та з 22.01.1988 по 07.12.1998 на посаді моториста.

Тобто, трудова книжка містить всі необхідні записи про характер виконуваної позивачем у вказаному періоді роботи, тому безпідставним є незарахування відповідачем вказаних періодів до пільгового стажу позивача.

Щодо зарахування до стажу роботи позивача періоду його навчання в закладі професійно-технічної освіти, суд зазначає таке.

Відповідно до п.8. Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

На підтвердження періоду навчання за спеціальністю відповідач надав копію диплому.

Згідно ст.17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Професійно-технічне училище відповідного профілю віднесений ст. 18 Закону до закладів професійної (професійно-технічної) освіти .

Згідно із ч. 1 ст. 16 ч.1 ст.16 Закону «Про професійно-технічну освіту» випускнику закладу професійної (професійно-технічної) освіти, якому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «кваліфікований робітник», видається диплом, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з дипломом Д НОМЕР_4 позивач з 01.09.1982 по 15.07.1985 навчався в середньому ПТУ-12 за професією моторист 1 класу, електрик 2 класу, а з 24.07.1985 прийнятий на посаду моториста 2 класу.

Таким чином, позивач протягом десяти днів після закінчення навчання зарахований на роботу за набутою професією.

Окрім того, як зазначено позивачем та не спростовується відповідачем, середнє ПТУ -12 знаходилось в м.Керч АР Крим, яка є окупованою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року, що не заперечується і представником відповідача.

При цьому відсутність можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на тимчасово окупованій території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та в постанові від 29.04.2020 у справі № 423/1418/17.

За викладених обставин, період навчання позивача в ПТУ-12 з 01.09.1982 по 15.07.1985 підлягає зарахуванню до страхового та спеціального стажу під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо зарахування до стажу роботи позивача періоду проходження військової служби, суд зазначає таке.

До страхового стажу позивача не враховано період проходження військової служби з 01.11.1985 по 23.11.1987, оскільки у військовому квитку НОМЕР_2 прізвище не відповідає паспортним даним.

В свою чергу, як зазначено позивачем в позовній заяві, вказана невідповідність усунута, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.05.2022 № 378, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 01.11.1985 по 23.11.1987 проходив службу в Збройних Силах.

Таким чином, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.04.2022 №05 про відмову у призначенні пенсії прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про перерахунок пенсії, в зв`язку з чим рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Належним способом захисту порушеного права суд вважає є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.02.2022 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Враховуючи, що судом обрано інший спосіб захисту порушеного права, ніж просив позивач, позов слід задовольнити частково.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог .

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вулиця Січових стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76000. ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.04.2022 №05 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.02.2022 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 05 вересня 2022 року.

Суддя Л.А.Шуляк