Справа № 296/10605/16-а
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Житомир справа № 296/10605/16-а

категорія 109010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та призначити справу,

встановив:

ОСОБА_1 19.12.2016 року звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Житомирської міської ради № 294 від 21.07.2016 "Про затвердження детальних планів територій в м.Житомирі" в частині, що стосується провулку Річкового.

27.03.2018 року до суду з аналогічним позовом в межах даної справи звернулася Третя особа, ОСОБА_2 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 31.07.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради № 294 від 21.07.2016 року в частині, що стосується провулку Річкового, відмовлено за безпідставністю по причині відсутності порушень прав та інтересів Позивача.

Одночасно вказаним судовим рішенням позов Третьої особи з самостійними вимогами, ОСОБА_2 , задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Житомирської міської ради № 294 від 21.07.2016 року в частині, що стосується провулку Річкового.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року апеляційну скаргу Житомирської міської ради задоволено.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 липня 2018 року скасовано в частині задоволення адміністративного позову Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 .

Прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Постановою Верховного суду від 07.11.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року - скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 року апеляційну скаргу Житомирської міської ради залишено без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 липня 2018 року - без змін.

Постановою Верховного суду від 07.06.2021 року касаційну скаргу Житомирської міської ради задоволено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31.07.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 скасовано, а справу № 296/10605/16-а направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.10.2021 року адміністративну справу №296/10605/16-а за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради за участі Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення міської ради направлено за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 25.11.2021 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні 11.01.2022року оголошено перерву за клопотання представника Третьої особи ОСОБА_2 , для підготовки до судового розгляду.

Підготовче судове засідання у справі, призначене на 25.01.2022 року, не відбулося по причині неявки сторін та клопотання представника Третьої особи ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 17.02.2022 року ухвалою суду залучено в якості Третьої особи на стороні Відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , так як рішенням Відповідача від 22.06.2020року № 1920, від 30.07.2020 року № 1973 та від 03.07.2021року № 228 вказаним громадянам передано у власність земельні ділянки, що розташовані в межах спірного провулку Річковому міста Житомира.

По цій причині в підготовчому судовому засіданні у справі було оголошено перерву.

Підготовче судове засідання у справі, призначене на 17.03.2022 року, не відбулося по причині тимчасового припинення роботи суду у зв`язку із введенням військового стану.

Підготовче судове засідання у справі, призначене на 28.04.2022року, не відбулося по причині неявки представників сторін.

Ухвалою суду від 30.05.2022року у Відповідача витребувано додаткові докази - копії заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з якими вони зверталися для оформлення заяв для виділення земельних ділянок у користування чи у власність.

Ухвалою суду від 29.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі і її призначено до судового розгляду по суті.

Третя особа, що заявляє самостійні позовні вимоги, ОСОБА_2 , та її представник повторно не прибули в судове засідання, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник Відповідача, Житомирської міської ради, в судове засідання повторно не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі Відповідача.

Треті особи на стороні Відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , повторно не прибули в судове засідання, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання представників сторін, відсутність в потребі заслуховувати свідка чи експерта, суд у відповідності до вимог ст.205 КАС України продовжив судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 предметом судового розгляду є правомірність рішення Житомирської міської ради № 294 від 21.07.2016року, яким затверджено детальні плани забудови територій міста Житомира.

Відповідно до оскаржуваного рішення Житомирської міської ради, затверджено в тому числі детальний план забудови провулку Річкового для розміщення житлової забудови (а.с.48-62 т.1)

Третя особа із самостійними позовними вимогами ОСОБА_2 є власником земельної ділянки та розміщеного на ній житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення Відповідача ухвалено з численними порушеннями вимог чинного законодавства, що призводить до порушень її прав.

Суд враховує, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Аналогічно приписами ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

За змістом ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що положення певного акту впливають на його правове становище.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені Відповідачем.

При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення Відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме Позивач.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Тобто, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі № 800/134/15 та постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 820/3327/16.

Водночас, як зазначено в позові ОСОБА_2 , порушення її прав оскаржуваним рішенням полягає в тому, що "спірне рішення передбачає знищення великої кількості зелених насаджень (піввікових сосен) на великій території, що негативно вплине на екологію міста". Цей факт, на думку Третьої особи, є загальновідомим, але Відповідач не бажає усунути допущені порушення. Крім того, як зазначається в позові, ОСОБА_2 як власник суміжної земельної ділянки і будинку та член територіальної громади міста Житомира, має право вимагати дотримання Відповідачем вимог закону щодо розпорядження земельними ділянками (а.с.69-71 т.1).

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки та розміщеного на ній житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Безспірно, в сили вимог ст.5 Земельного кодексу України держава забезпечує гарантії прав на землю. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч.1 ст.78 Земельного кодексу України).

Права власників земельних ділянок перелічені в ст.90 Земельного кодексу України та є вичерпними.

Разом з тим, ОСОБА_2 в позові не зазначає, які саме її права як власника земельної ділянки та розміщеного на ній житлового будинку є порушеними в результаті прийняття Відповідачем оскаржуваного рішення.

Суд враховує, що згідно рішення Конституційного Суду від 01.12.2004 №18-рп/2004 у справі про охоронюваний законом інтерес, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення

Всупереч цьому, наведені в позові ОСОБА_2 обґрунтування щодо порушення її прав, не свідчать про їх реальність, не стосуються її індивідуально виражених прав та інтересів і не свідчать, що оскаржуване рішення Відповідача безпосередньо передбачає та призводить до знищення великої кількості зелених насаджень (піввікових сосен) на великій території, що негативно вплине на екологію міста.

Більш того, суд враховує, що оскаржуване рішення є фактично реалізованим, так як призвело до прийняття Відповідачем рішень від 22.06.2020 року №1920, від 30.07.2020 року № 1973 та від 03.07.2021року № 228, відповідно до яких конкретним громадянам, Третім особам по справі, передані у власність земельні ділянки, що розташовані в межах спірного провулку Річковому міста Житомира.

Отже, оскаржуване рішення Житомирської міської ради № 294 від 21.07.2016 "Про затвердження детальних планів територій в м.Житомирі" в частині, що стосується провулку Річкового, є реалізоване та фактично не створює для Третьої особи ОСОБА_2 , що заявляє самостійні вимоги, обов`язків чи правових наслідків за результатами його прийняття. Вказане рішення не містить необґрунтовану заборону на реалізацію або встановлення перешкод у реалізації, або значне обмеження можливостей реалізації ОСОБА_2 певних прав та інтересів.

Таким чином, позовні вимоги Третьої особи ОСОБА_2 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.2, 5, 139, 242-246, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради № 294 від 21.07.2016 "Про затвердження детальних планів територій в м.Житомирі" в частині, що стосується провулку Річкового, відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк