Справа № 200/17189/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року Справа№200/17189/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі відповідач) у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №330 від 13 жовтня 2021 року, яким позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком (робота за Списком№2) за заявою від 7 жовтня 2021 року у зв`язку із недосягненням пенсійного віку;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 7 жовтня 2021 року про призначення пенсії, з рахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірність рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із недосягненням необхідного віку, передбаченого статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, оскільки рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) визнані неконституційними положення, що передбачають підвищення пенсійного віку для окремих категорій осіб, а саме осіб, які працюють на шкідливих підприємствах. Також позивач вважає, що відсутність підпису уповноваженої особи на довідці про атестацію робочого місця не може бути підставою для не зарахування певного періоду роботи, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов в якому вказав, що заява позивача про призначення пенсії відповідно до екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та саме цим органом прийнято спірне рішення. Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача про призначення пенсії та не вирішувало питання щодо наявності/відсутності підстав для призначення пенсії, а лише направило позивачеві повідомлення про відмову в призначенні пенсії, позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії задоволенню не підлягають.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відзив на адміністративний позов не надав.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Бабіча С.І. від 6 грудня 2021 року відкрито провадження у справі вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку з тимчасовою непрацездатності судді Бабіча С.І., 14 січня 2022 року здійснено повторний автоматичний розподіл справи №200/17189/21, за результатами якого справу передано для розгляду судді Дмитрієву В.С.

Ухвалою від 19 січня 2022 року прийнято справу до провадження, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучити до участі у справі другим відповідачем - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, витребувати у відповідача -1 докази у справі.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року вирішено замінити у справі №200/17189/21 другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, встановити строк для подання відзиву на адміністративний позов.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданим 6 травня 1997 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області.

7 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заяву позивача, за екстериторіальністю, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Так, рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області №30 від 13 жовтня 2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком (робота за Списком №2) у зв`язку із не досягненням необхідного пенсійного віку (55 років).

Згідно з вказаним вище рішенням, вік заявниці 50 років 11 місяців, страховий стаж 34 роки 3 місяці 25 днів, пільговий стаж (Список №2) 19 років 9 місяців 9 днів.

Також, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 16 червня 1993 року по 6 грудня 1999 року, оскільки атестація згідно довідки №1141 від 21 грудня 1994 року не містить підписів відповідальних осіб.

17 листопада 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслав ОСОБА_1 копію рішення про відмову у призначенні пенсії, роз`яснивши порядок оскарження.

Не погодившись з відмовою в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірним питанням є визначення віку для призначення пенсії, а також не зарахування до пільгового стажу періоду роботи у зв`язку з неналежним оформленням довідки про атестацію робочих місць.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»№ 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № ( далі Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020року в справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 № 213-VІІІ (пункт 1 рішення).

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

При розгляді зразкової справи №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Таким чином, відмова відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 34 роки 3 місяці 25 днів, у тому числі на роботах за Списком № 2 19 років 9 місяців 9 днів (навіть без урахування спірного періоду), пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

На підставі викладеного вище, суд дійшов до висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, отже, позов підлягає задоволенню, а рішення відповідача - скасуванню.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу період роботи з 16 червня 1993 року по 6 грудня 1999 року у зв`язку із відсутністю у довідці про атестацію робочих місць підписів відповідальних осіб.

Так, згідно з копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 працювала у ДП «Шахтоуправління «Південнодонбське №1», зокрема:

- 18 серпня 1992 року прийнята ученицею машиніста конвеєра (запис №6),

- 16 червня 1997року переведена оператором пульта (запис №7),

- 9 серпня 1994 року переведена машиністом навантаження (запис №8),

- 6 вересня 2016 року переведена оператором пульта управління (запис №9).

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №428 від 1 травня 2021 року ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» і за період:

- з 16 червня 1993 року (наказ №117к від 16 червня 1993 року) по 8 серпня 1994 року виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем на поверхні шахти за професією оператор пульта керування, що передбачено Списком 2, розділ 2 постановами КМ СРСР від 26 січня 1991 року №10, Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162;

- з 9 серпня 1994 року (наказ №721 від 9 серпня 1994 року) по 2 серпня 2016 року виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем на поверхні шахти за професією майстер, що передбачено Списком 2, розділ 2 постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, та від 16 січня 2003 року №36;

- з 16 вересня 2016 року (наказ №1064 від 16 вересня 2016 року) по 1 грудня 2019 року виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем на поверхні шахти за професією оператор пульта керування, що передбачено Списком 2, розділ 2 постановами Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

Також в матеріалах справи міститься витяг з наказів по ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №1141 від 21 грудня 1994 року, №1223 від 7 грудня 199 року, №2470 від 2 грудня 2004 року. № 1328 від 2 грудня 2009 року, №1550 від 2 грудня 2014 року відповідно до якого за висновками атестації робочих місць щодо умов праці затверджено перелік професій та посад за умовами праці, що дають право на пільгове забезпечення за Списком №2, Розділом 2 «Гірничих робіт» оператор пульта керування (2020000а15948, 2а), майстер (2020000б 23187, 2б).

Зазначений витяг з наказів підписаний ст. інспектором ВРП та ЗД Гунею Є.М.

При цьому суд зазначає, що згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі № 336/6112/16-а та від 31 жовтня 2019 року у справі № 688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому, пунктом 3 Порядку N 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Так, професія «оператор пульта керування» передбачена Списком 2. Розділом 2, код 2030000а-15948 постанови Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, та Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому передбачено професії «майстер» (Список 2, розділ 2; код 2030000б23187; 2б).

З огляду на вищезазначене, професія «оператор пульта керування» та «майстер» передбачена списком № 2.

Крім того, за змістом спірного рішення, відповідач заперечує проти зарахування до пільгового стажу періодів роботи у зв`язку із відсутністю наказів про атестацію робочого місця на відповідній посаді (підписання витягу з наказів не уповноваженою особою).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

« <…> особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку N 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку N 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

<…> особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком N 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до частина 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, ураховуючи правову позицію, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи зазначені у рішенні з підстав підпису довідки про атестацію робочих місць не уповноваженою особою.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Проте, ураховуючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області лише було направлено повідомлення про відмову в призначенні пенсії та ураховуючи, що цей орган не розглядав заяву позивача, підстави для зобов`язання останнього повторно розглянути заяву про призначення пенсії відсутні.

Відтак позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії задоволенню не підлягають.

При цьому з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, ураховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року по справі № 360/3611/20 щодо розгляду зразкової справи, суд, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як орган що розглядав заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах з 7 жовтня 2021 року (з дня подання заяви про призначення пенсії) на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 16 червня 1993 року по 6 грудня 1999 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанцій про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 30 від 13 жовтня 2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., ) призначити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) пенсію на пільгових умовах з 7 жовтня 2021 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 16 червня 1993 року по 6 грудня 1999 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв