Справа № 280/792/22
Суддя: Духневич Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Справа № 280/792/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

за участю секретаря судового засідання Севериненко К.Р.,

представника позивача Михайлишина А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО»

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» (далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 12.11.2021 № 308240 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стали результати габаритно-вагового контролю транспортного засобу, відповідно до яких вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження на 5,9%. Як вбачається із квитанції зважування № 1 від 14.09.2021 загальна маса транспортного засобу складає 37620 кг, навантаження на вісь 3-5 склало 23300 кг, однак відповідно до пункту 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України № 255 від 28.07.2019, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажу транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2%, на підставі чого вважає, що фактичне навантаження на вісь з урахуванням 2% похибки вагів не перевищує 5%, з яких наступає відповідальність, передбачена абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Стверджує, що з акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів № 0064375 від 14.09.2021 можна встановити, що ним здійснювалося перевезення листва гарячекатаного, що є подільним вантажем, однак нормами чинного законодавства встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу, а тому з огляду на відсутність на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність такого дозволу. Крім того, вказує, що у вищезазначеному акті та в довідці № 0053875 від 14.09.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю жодним чином не ідентифіковано вимірювальне обладнання, яке використовувалося посадовими особами відповідача під час точного вагового контролю, що позбавляє можливості дати оцінку відповідності цього приладу параметрам та технічного стану. Також стверджує, що відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів із вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, свідчить про неможливість встановлення достовірності та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу. Зазначає, що відповідачем не виконано обов`язку щодо належного та своєчасного повідомлення його про час та місце розгляду справи, чим позбавило його права на участь у розгляді справи щодо порушень законодавства про автомобільний транспорт. До того ж, при розгляді справи відповідачем не було враховано того факту, що автомобільним перевізником було вказано ОСОБА_1 /ТОВ «Міронекс». На підставі викладеного просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

22.02.2022 представник позивача заявою про надання додаткових доказів до справи вх. № 13031 долучив до матеріалів справи наступні документи: копію листа Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.12.2021 № 8724/3.1/15-21, копію направлення на рейдову перевірку № 002286 від 10.09.2021 та копію щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Вінницька область) у період з 20.09.2021-26.09.2021.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.

Відповідно до довідки Запорізького окружного адміністративного суду, у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю і безпеці відвідувачів суду, працівників суду та суддів, тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду був виданий 28.02.2022 наказ № 11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного в умовах воєнного стану», який був продовжений наказами від 09.03.2022 № 12, від 11.03.2022 № 13, від 18.03.2022 № 14, від 25.03.2022 № 15, від 01.04.2022№ 16, від 08.04.2022 № 17, від 15.04.2022 № 18, від 22.04.2022 № 21, від 29.04.2022 № 22, яким з розгляду були зняті всі адміністративні справи, призначені до розгляду з 01.03.2022 до 06.05.2022 включно.

Розгляд адміністративних справ в Запорізькому окружному адміністративному суді з 10.05.2022 відновлено.

Відповідач позов не визнав 23.05.2022 на адресу суду надіслав відзив (вх. № 18537), у якому, зокрема пояснює, що за результатами здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу сідлового тягача марки DAF, модель FT XF 105.410, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMIZ, модель SPR27, номерний знак НОМЕР_2 було встановлено навантаження на встроєну вісь напівпричепа 23,300 т при нормі 22 т, що у відсоткову співвідношенні становить 5,9% перевищення параметрів від нормативу, на підставі чого 14.09.2021 був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0064375. Крім того, звертає увагу суду на те, що дані перевищення максимально допустимих вагових параметрів осьового навантаження встановлені, у зв`язку із порушенням позивачем правил стосовно розміщення та закріплення вантажу. На підставі талону про зважування № 1 від 14.09.2021 посадовими особами відповідача було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0053872. Крім того, за результатами даного контролю посадовими особами відповідача вищезазначений сідловий тягач з напівпричепом віднесено до великовагового транспортного засобу, а у відповідності до пункту 32 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб зобов`язаний після отримання погодження маршруту отримати дозвіл на рух такого транспортного засобу, а тому жодних виключень, застережень чи обмежень у видачі дозволів (з огляду на те чи подільний вантаж чи неподільний) на рух автомобільними дорогами великоваговим та/або великогабаритним транспортним засобом законодавством України не передбачено. Зазначає, що твердження позивача про те, що жоден документ не містить даних про те, якими вагами проводиться зважування транспортних засобі, взагалі не відповідає дійсності та спростовується інформацією зазначеною в талоні про зважування № 1 від 14.09.2021, відповідно до якої під час проведення габаритно-вагового контролю посадовими особами відповідача використовувались ваги автомобільні для зважування в русі ВА-Д з серійним номером 20ВА-Д-2-1WWS-0,9 заводський номер 2056, також дана інформація зазначена в акті проведення перевірки № 305239 від 14.09.2021 та в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.09.2021 № 0053875 записано «вага № 2056». Щодо розгляду справи стосовно порушення законодавства про автомобільний транспорт вказує, що відповідно до встановленого порядку та з урахуванням інформації зазначеної в товарно-транспортній накладній № 20972455 від 10.09.2021, матеріали справи були направлені для розгляду за місцем реєстрації ТОВ «Міронекс», однак 23.10.2021 Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (м. Київ) було отримано лист від директора ТОВ «Міронекс», в якому останній зазначає, що він не є автомобільним перевізником, оскільки відповідно до договору № 2559 від 04.04.2021 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом він виступає лише експедитором, а в якості перевізника вказано саме позивача, у зв`язку із чим матеріали справи були направлені для розгляду за місцем реєстрації позивача. Після отримання матеріалів справи в повному обсязі, ним 11.11.2021 на адресу позивача було відправлено запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, яке останній отримав 12.11.2021, однак на розгляд справи не з`явився та будь-яких звернень щодо перенесення розгляду справи на іншу дату та час, через неможливість бути присутнім на розгляду не надавав. Вважаючи, що вищевикладені обставини та надані до відзиву докази в повній мірі спростовують твердження позивача, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Крім того, у поданому відзиві просить суд поновити строк подання до суду даного відзиву на позовну заяву, а пропущений строк вважати поважним, у зв`язку з підстав великого об`єму службового навантаження в представника відповідача (один юрист у відділі) та значного часу, що займає виготовлення проекту відзиву і додатків (доказів) до нього, та подання до суду, а також просить врахувати ту обставину, що тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, у зв`язку із введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 воєнного стану.

Щодо поважності пропущення строків на подання відзиву, суд вважає за належне зазначити наступне.

Відповідно до наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення (а.с. 20), відповідач ухвалу від 24.01.2022 про відкриття провадження у справі № 280/792/22 та копії позовної заяви отримав 09.02.2022. Так, останній день для подання відзиву на позовну заяву у позивача припадає на 24.02.2022. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022. На підставі викладеного, суд визнає причини пропуску відповідачем строку для подання відзиву та доказів поважними та вважає за можливе такий строк поновити.

01.07.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 24715), в якому зазначає, що ним до відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Вінницькій області було подано адвокатський запит № 2 від 30.06.2022, яким запитується витяг з настанов з експлуатації ваг автомобільних 2056, якими було проведено зважування. Посилаючись на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», на рекомендації роботи суддів в умовах воєнного стану, що опубліковані Радою суддів України 02.03.2022 та на те, що запитуваний витяг з настанов з експлуатації ваг автомобільних 2056 є не загальнодоступним та на його отримання потрібен час, просить суд продовжити строк розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 01.07.2022 розгляд справи № 280/792/22 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.07.2022.

Ухвалою суду від 15.07.2022 підготовче засідання відкладено на 02.08.2022.

02.08.2022 представником позивача подано до суду заяву (вх. № 29438), якою до матеріалів справи було долучено копію листа відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області та копію настанови з експлуатації вагів автомобільних для зважування у русі 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 із заводським номером 2056.

Протокольною ухвалою суду від 02.08.2022 оголошено перерву у підготовчому засідання до 05.08.2022.

04.08.2022 від представника відповідача на адресу суду надійшли пояснення (вх. № 29991), в яких вказує, що ознайомившись із долученими позивачем додатковими доказами по справі, зокрема, з настановою з експлуатації ваг автомобільних 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 із заводським номером 2056, вважає за належне зазначити про те, що відповідно до Сертифікату відповідності № UA.TR.113-0076/20F-20 від 17.09.2020 (чинного до 16.09.2021) та декларації про відповідність № 2056 від 17.09.2021 на ваги автомобільні для зважування в русі 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 № 2056, ваги пройшли оцінку відповідності та відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки затвердженого Постановою КМУ від 13.01.2016 № 94, що у свою чергу відповідає вимогам встановленого порядку, як того вимагає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядок № 879. Крім того, звертає увагу суду на те, що у пункті 3.2 (таблиця 1 Технічні характеристики) настанови з експлуатації ваг автомобільних 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 (заводський номер 2056) виробником зазначено технічний діапазон швидкості руху при зважування, але не наголошено, як вплине відхилення від вказаних технічних характеристик менше встановленого на точність виміру вантажу і забезпечення коректної роботи приладу, натомість, у розділі 5 даної настанови, виробником офіційно акцентовано увагу на максимальну швидкість руху при зважування, а саме: «Наїзд автотранспорту, на платформу ваг, повинен проводиться з швидкістю не більше 5 км/год». Згідно з наявними матеріалами справи, а саме талоном про зважування № 1 від 14.09.2021 (вага № 2056) швидкість наїзду транспортного засобу на платформу не перевищує максимально встановленої виробником швидкості руху при зважування, що свідчить про дотримання посадовими особами рекомендацій виробника відповідно до долученої позивачем настанови.

05.08.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про надання додаткових доказів та пояснень до справи (вх. № 30129), в якій зазначає, що у листі від 28.12.2021 № 8724/3.1/15-21 посадовою особою відповідача на питання яким чином працівник Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки визначив тип транспортного засобу, якщо згідно з пунктом 9 акту від 14.09.2021 № 0064375 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відстань між осями транспортного засобу не вимірювалась, зазначено, що тип транспортного засобу марки ДАФ визначено відповідно до реєстраційних документів на транспортний засіб, однак у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (яке пред`являлось при перевірці) габарити транспортного засобу такі як ширина, довжина, а також відстань між осями не зазначається, оскільки відстань між осями 3, 4, 5 не вимірювалась їх не можна вважати строєними. Крім того, посилаючись на пункт 3.2 до таблиці 1 настанови з експлуатації вагів № 2056, робоча швидкість при зважуванні становить від 3 км/год до 5 км/год, а відповідно до наявного в матеріалах справи талону № 1 від 14.09.2021 швидкість руху транспортного засобу становить 2 км/год, а вага вказана № 2056. З урахуванням викладеного зауважує, що результати зважування є не точними та не правомірними, тому як наслідок оскаржувана постанова є не законною та підлягає скасуванню. Також даною заявою долучає до матеріалів справи: копію листа відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, копію настанови з експлуатації вагів автомобільних для зважування у русі 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 із заводським номером 2056 та копію витягу з ДСТУ OLML R 34-1:2010.

Ухвалою суду від 05.08.2022 підготовче провадження у справі № 280/792/22 закрито та призначено розгляд справи по суті на 30.08.2022.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, яким надано оцінку з точки зору їх достовірності, допустимості, належності та достатності, суд встановив такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» зареєстрований як юридична особа 19.12.2013, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0035315, основним видом діяльності якого є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с. 11).

14.09.2021 на підставі направлення на рейдову перевірку № 002286 від 10.09.2021 (а.с. 24) та щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 20.09.2021 26.09.2021 (а.с. 25), посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на ділянці а/д Стрий-Умань-Дніпро-Ізварне 405 км + 930 м, здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF, модель FT XF 105.410, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMIZ, модель SPR27, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_2 , що підтверджується наданим, посадовим особам відповідача, посвідченням водія серії НОМЕР_3 від 26.06.2019 (а.с. 56).

Відповідно до довідки № 0053875 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та талону № 1 співробітниками відповідача зафіксовані наступні навантаження на осі: навантаження на вісь № 1 6690 кг, на вісь № 2 7630 кг, на вісь № 3 7720 кг, на вісь № 4 7820 кг, на вісь № 5 7760 кг. Габаритно-ваговий контроль здійснювався за допомогою вагів № 2056 зі швидкістю 2 км/год (а.с. 6-7).

Сертифікатом відповідності від 17.09.2020 та декларацією про відповідність № 2056 підтверджується те, що ваги № 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 із заводським номером 2056, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль, відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірюльної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94 (а.с. 54-55).

В результаті проведеної перевірки посадовим особами відповідача складені акти № 305239 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та № 0064375 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 5-6).

Відповідно до вищезазначених актів посадовими особами відповідача виявлено порушення позивачем вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а саме встановлено перевезення вантажу з перевищенням вагомих параметрів на строєну вісь з одиночними шинами 23,300 т (7720 кг (вісь № 3) + 7820 кг (вісь № 4) + 7760 кг (вісь № 5) при нормативно допустимих 22 т, що у відсоткову співвідношенні становить 5,9% (а.с. 5-6).

Також, з урахуванням норм пункту 31-1 постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, посадовими особами відповідача 14.09.2021 проведено розрахунок № 64375 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно з товарно транспортної-накладної від 10.09.2021 № 20972455, яким нараховано плату за проїзд в сумі 516,80 євро (а.с. 7-8).

Відповідно до запрошення № 94519/3.1/24-21 від 10.11.2021, позивача було повідомлено про те, що розгляд справи про порушення транспортного законодавства, які зафіксовані в акті № 305239 від 14.09.2021, буде розглянуто 12.11.2021 о 10 год 00 хв. (а.с. 60).

Вищезазначене запрошення було відправлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням 11.11.2021 та отримано ним особисто 12.11.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією повідомлення про відправлення та копією скреншоту з сайту Укрпошти за трекінгом № 576 про статус відправлення (а.с. 9, 61).

За результатами розгляду даної справи, Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртансбезпеки, 12.11.2021 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 308240, згідно якої до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 8500,00 грн. (а.с. 5).

Вважаючи протиправною вказану постанову, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі Закон № 2344-ІІІ).

Частиною 4 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

З метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади та відповідно до пунктів 9 і 9-1 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України постановою «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10.09.2014 № 442 постановив, зокрема згідно з абзацу 3 пункту 1, утворити Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінетом Міністрів України № 103 від 11.02.2015 «Про затвердження Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення № 103), пунктом 1 якого передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 4 Положення № 103, основними завданнями Укртрансбезпеки є:

реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті;

внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного транспорту.

Пунктом 8 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

До того ж, частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначається Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).

Згідно із пунктами 2 та 4 Порядку № 1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку. Положення про формений одяг, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку посадової особи та працівника Укртрансбезпеки затверджує Мінінфраструктури. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Пунктом 12 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Відповідно до підпункту 1 пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з положень статті 48 Закону № 2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За змістом пункту 19 Порядку № 1567, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Пунктами 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Необхідно зазначити, що відповідно до положень частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За визначенням пункту 31 частини 1 Закону № 2344-ІІІ, габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок № 879).

Підпунктом 2, 3, 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Водночас, згідно з пунктом 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Таким чином, законодавець чітко передбачив критичну похибку у розмірі 2 відсотки, що дозволяє враховувати специфіку вантажу.

Крім того, відповідно до пункту 8.15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно пункту 12.5 Правил № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для прийняття оскарженої постанови стали результати габаритно-вагового контролю транспортного засобу, а саме відповідно до цих результатів вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження на 5,9%, відповідальність за що передбачена абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

За змістом абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із квитанції зважування від 14.09.2021 № 1 загальна маса транспортного засобу позивача склала 37620 кг. Навантаження на вісь 3-5 склало 23300 кг (а.с. 7).

Оскільки інші параметри знаходяться в межах норми, вбачається, що порушення полягає у перевищенні навантаження на вісь 3-5 23300 кг.

Відповідно до пункту 9 Розділу II Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 № 255. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за № 1171/293013 (в редакції чинної на момент виникнення даних правовідносин) (далі Вимоги до облаштування ГІГВК), вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 %.

В даному випадку похибка вагів складає 2% від 23300 кг: 466 кг. Тобто реальне значення навантаження на вісь перебуває у межах від 22834 кг до 23766 кг.

Тобто, відповідальність передбачена абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ може бути застосована, коли навантаження на вісь знаходиться у проміжку від: 23100 кг (22000+1100) до 24200 кг (22000+2200), не враховуючи 2 % похибки вагів.

Отже, фактичне навантаження на вісь з урахуванням 2% похибки вагів - 22834 кг не перевищує 5% з яких наступає відповідальність за абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ (12100 кг).

Також, суд звертає увагу на те, що швидкість руху при зважуванні вищезазначеного транспортного засобу складала 2 км/год (а.с. 7), однак відповідно до настанови з експлуатації вагів автомобільних 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 судом встановлено, що робоча швидкість даних вагів при зважування складає від 3 км/год до 5 км/год (пункти 3.2 та 7 настанови), що зумовлює висновок суду про те, що при здійсненні габаритно-вагового контролю посадовими особами відповідача були недодержані вимоги з настанови щодо експлуатації використовуваних вагів (а.с. 89-93).

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що настановою з експлуатації вагів автомобільних 20ВА-Д-2-1 WWS-0,9 не наголошено як вплине відхилення від вказаних технічних характеристик менше встановленого на точність виміру вантажу, а зазначено лише заборону здійснення наїзду автотранспорту на платформу ваг більш ніж 5 км/год, у зв`язку із наступним.

Як вже зазначалося судом вище даною настановою передбачено робочу швидкість вагів, відповідно до яких мінімальна швидкість руху при зважуванні може буде 3 км/год, у зв`язку із чим суд вважає, що здійснення габаритно-вагового контролю з відхиленням від даних технічних характеристик призвело до неточності виміру транспортного засобу.

Таким чином, постанова Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 12.11.2021 № 308240 про застосування адміністративно-господарського штрафу є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В той же час, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що законодавством не встановлена Методика зважування, яка б надавала можливість достовірно встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням, оскільки пункт 19 Порядку № 879, яким було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, було виключено згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 671.

У свою чергу, суд зазначає, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16.

Щодо інших посилань позивача, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

До того ж, щодо оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України», в яких зазначено, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, з урахуванням наведених судом вище мотивів, постанова Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 12.11.2021 № 308240 про застосування адміністративно-господарського штрафу є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своєї постанови, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2270,00 грн., які підтверджуються платіжним дорученням № 975 від 17.12.2021, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» (69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 26-А, офіс 219, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24, 2й поверх) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 12.11.2021 № 308240 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.09.2022.

Суддя О.С. Духневич