Справа № 640/8700/22
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 серпня 2022 року м. Київ № 640/8700/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб»
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, код ЄДР: 19017842) в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, код ЄДР: 21708016) звернулося до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, код ЄДР: 34967593), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 ВП № 64650669.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач наголошує на протиправності оскаржуваної постанови, оскільки, на думку позивача, така постанова прийнята відповідачем за відсутності підстав для її прийняття.

До суду з даним позовом позивач звернувся 09.06.2022, що підтверджується датою відправлення проставленою на конверті, в якому надійшла позовна заява.

Ухвалою від 20.06.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (у т.ч. не сплачено судовий збір).

Ухвалою від 29.06.2022 заяву позивача про продовження строку звернення до суду задоволено та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 07.07.2022 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та встановити строк протягом 10 днів з дати отримання даної ухвали шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування поважності причин його пропуску та доказів поважності причин його пропуску.

Приймаючи ухвалу від 07.07.2022 про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви суддею зазначено про пропуск позивачем десятиденного строку звернення до суду, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, оскільки про наявність оскаржуваної постанови позивачу було відомо у травні 2021 року.

29.07.2022 канцелярією суду зареєстровано заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви. У вказаній заяві позивач зазначає, що оскаржувана постанова надійшла із супровідним листом, в правому нижньому куті супровідного листа наявний штрих код та заначено вихідний номер та дату реєстрації такого листа відділом ДВС - 6556/18.10-22 від 20.05.2022.

Додає, що на поштовому конверті в якому надійшов супровідний лист з оскаржуваною постановою також заначено вихідний номер даного супровідного листа - 6556/18.10-22, а також міститься штамп відділення поштового зв`язку AT «Укрпошта» з датою прийняття такого листа до пересилання 24.05.2022.

Позивач наголошує, що 31.05.2022 вказаний лист надійшов за адресою місцезнаходження Фонду та був зареєстрований за вх. № 7039/22 від 31.05.2022, у зв`язку з чим, Фонд гарантування вкладів 09.06.2022, тобто, в межах встановленого 10 денного строку з дати отримання оскаржуваної постанови звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Як стверджує позивач, про порушене право він мав можливість довідатись виключно виходячи із змісту оскаржуваної постанови тобто з 31.05.2022 - дати фактичного отримання оскаржуваної постанови, оскільки підставою позову є недотримання державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження пунктів 3, 4 ч. 1, п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість додає, що зареєстрована в АСВП заява про закінчення виконавчого провадження подана з інших підстав, а саме на підставі ч. 4. ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Про наявність даного виконавчого провадження Фонду гарантування стало відомо за результатом проведеного моніторингу відомостей, що знаходяться у відкритому доступі АСВП, а відтак факт подання заяви про закінчення виконавчого провадження не може свідчити, про те що позивачу був відомий зміст оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та як наслідок про порушення його права з метою захисту якого подано даний позов.

Між тим, у такій заяві про усунення недоліків позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого позивач зазначає, що у Рішенні по справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Також, позивач додає, що з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певного гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

Відтак, позивач наголошує, що вирішуючи питання щодо обмеження доступу до правосуддя суд має уникати зайвого формалізму, у зв`язку з чим, просить суд поновити Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює безпосереднє виведення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з ринку, строк на звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 64650669 від 26.02.2021.

Разом з тим, причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, яке міститься у заяві про усунення недоліків позовної заяви, є неповажними, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 1 та 2 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Тобто, десятиденний строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд звертає увагу позивача на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Так, як вже було зазначено судом, предметом даного спору є визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 ВП № 64650669.

З автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що про відкриття виконавчого провадження № 64650669 та про наявність оскаржуваної постанови позивачу було відомо ще 22.04.2021, оскільки 06.05.2021 у Шевченківському РВ ДВС у м. Києві зареєстровано заяву Фонду від 22.04.2021 за вих. 112-49-128/21 про закінчення виконавчого провадження № 64650669, в якій Фонд зазначає, що на примусовому виконанні в Шевченківському РВ ДВС перебуває виконавчий документ, згідно якого боржником є уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк, а стягувачем є Шевченківський РВ ДВС у м. Києві.

Разом з тим, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 09.06.2022, тобто із значним пропуском десятиденного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 287 КАС України, оскільки такий пропуск строку складає більше одного року.

Звернення позивача до відповідача із заявою від 09.02.2022 за № 49-1806/22 про надіслання на адресу Фонду постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання такої постанови 31.05.2022 не змінює обрахунок строку звернення до суду з даним, оскільки ч. 2 ст. 287 КАС України передбачено, що десятиденний строк звернення до суду обраховується саме з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Посилання позивача на те, що підставою позову є недотримання державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження пунктів 3, 4 ч. 1, п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, про порушення своїх прав позивач міг дізнатися лише у разі отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, суддя вважає помилковим та необґрунтованим, оскільки, як вже було зазначено ч. 2 ст. 287 КАС України перебіг строку звернення до суду протягом десяти днів пов`язує саме з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, а відтак, позивач, будучи обізнаним про відкриття відносно нього виконавчого провадження № 64650669, що підтверджується заявою позивача від 22.04.2021 (вх. від 06.05.2021) про закінчення виконавчого провадження № 64650669 адресованою відповідачу, не позбавлений був можливості звернутися до державного виконавця із зауваженнями щодо неотримання позивачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 ВП № 64650669 та, як наслідок звернутися з вимогою про отримання копії оскаржуваної постанови. Між тим, матеріали позовної заяви не містять жодних доказів неможливості, починаючи з 26.02.2021 звернутися до відповідача протягом розумного строку з вимогою про отримання оскаржуваної постанови.

Тоді як періодичність звернення позивача у 2022 році із заявами від 14.02.2022 (вх. № 1/22 та від 05.08.2022 (вх. № 25425) про отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 ВП № 64650669, не є підставою для поновлення обрахунку строку звернення до суду з позовною заявою про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 ВП № 64650669.

При цьому, слід зауважити, що не дивлячись на те, що як у позовній заяві, так і у заявах на усунення недоліків позовної заяви, зареєстрованих 05.07.2022 та 29.07.2022 позивач зазначив про отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 ВП № 64650669 саме 31.05.2022, у заяві 05.08.2022 (вх. № 25425) адресованої Шевченківському РВ ДВС про отримання копії оскаржуваної постанови, знову ж таки позивач зазначає про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2021 ВП № 64650669 на його адресу, не надходила.

Варто наголосити, що принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Таким чином, позивачем пропущений десятиденний строк звернення до суду з даним позовом, а відтак, причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом є неповажними, у зв`язку з чим відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, з огляду на що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевказане та беручи до уваги пропуск позивачем строку звернення до суду, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 160, 169, 241-243, 248, 256 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, що міститься у заяві на усунення недоліків позовної заяви, - визнати неповажними.

2. Відмовити позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та, як наслідок відмовити у поновленні строку звернення до суду.

3. Позовну заяву повернути позивачу.

4. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21, апеляційні скарги в електронній формі подаються безпосередньо до апеляційного суду.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 59 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін