Справа № 300/2795/22
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2022 р. справа № 300/2795/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу №289 від 19.04.2022, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання провести виплату по лікарняних листах,

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (надалі відповідач, ГУНП в Івано-Франківській області), в якому просив:
скасувати наказ №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області»;
зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу;
зобов`язати відповідача провести виплату по лікарняних листах.
Також ОСОБА_1 зазначає, що ГУНП в Івано-Франківській області встановлено факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових повноважень, а також під час керування транспортним засобом марки «Nissan Х-Trail» н.з. НОМЕР_1 , однак жодного освідчення на стан алкогольного сп`яніння ніким не проводилося та протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не складено.
Окрім цього, щодо відсутності в службовому приміщенні ГУНП в Івано-Франківській області з 01:00 год. по 03:00 год. 03.04.2022, позивач наголосив про те, що він за погодженням із керівництвом виїхав за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку із необхідністю затримати злочинців, після затримання яких було здійснено виклик слідчо-оперативної групи.
Також позивач відмітив, що з 04.04.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області», а з 06.04.2022 по 22.04.2022 перебував на службі в полку особливого призначення «Сафарі» (в 4 роті) Національної поліції України, куди призначений наказом за підписом заступника голови Національної поліції України
ОСОБА_2 вважає, що жодного дисциплінарного проступку не вчиняв, оскільки жодних протиправних дій, які б полягали в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, порушенні обмежень та заборон, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, ним не вчинено. Крім того, позивач зазначив, що висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях та, як наслідок, спірний наказ є протиправним та таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства.
З посиланням на норми Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за №580-VIII (надалі Закон №580-VIII) та Дисциплінарного статуту Національної поліції України, позивач також зазначив, що йому незрозуміло факт застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, без врахування, зокрема, пом`якшуючих обставин, таких як: попередня бездоганна поведінка, високі показники виконання повноважень, постійна робота над покращенням своїх професійних здібностей, удосконалення навиків роботи та підвищення інтелектуального рівня, відвідування різних навчань та семінарів, а також не накладення на протязі останнього року дисциплінарних стягнень. При цьому, як зазначає позивач, у даному випадку відсутні обтяжуючі обставини.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 08.08.2022. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 05.08.2020 за №26/256, який міститься в матеріалах справи. Просила суд в задоволенні позову відмовити та зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 є надуманими, безпідставними та такими, які не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, вимогах законодавства України та не підлягають до задоволення Так, зазначено, що майором поліції ОСОБА_1 допущено порушення службової дисципліни в сукупності у зв`язку із порушенням Присяги працівника поліції, дискредитації високого звання поліцейського, втраті довіри до поліцейського та поганому прикладі для особового складу ГУНП та УПП, що виразилось у:
самовільному покиненні місця несення служби, припинення службових обов`язків згідно оперативного плану з охорони адмінбудівлі УПД ГУНП в Івано-Франківській області «Фортеця» в умовах правового режиму воєнного стану;
порушенні Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а саме : перебуванні ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час несення служби;
порушені Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України: перебуванні ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом;
порушенні правил етичної поведінки поліцейського: вживання нецензурної лайки; зверхній, агресивній та зневажливій поведінці щодо працівників патрульної поліції та НКОГ;
відсутності на службі без поважних причин майора поліції ОСОБА_1 та не повідомлення про своє місце перебування.
Як зазначила представник відповідача, скоєння майором поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку стало можливим внаслідок відвертого ігнорування та недотримання ним основоположних засад діяльності поліції, що проявилось, зокрема, у вчиненні майором поліції ОСОБА_1 дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а також допущенні вчинку, який підриває віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання. Так, на думку відповідача, позивачем вчинено дисциплінарний проступок з обставин, що обтяжують його відповідальність, зокрема вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння, під час правового режиму воєнного стану, а також із настанням тяжких наслідків, що виразились у поганому прикладі для особового складу ГУНП, особового складу УПП, дискредитації та приниженні працівників УПД ГУНП в області, його структурного підрозділу, у зв`язку із чим наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 19.04.2022 №289 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УПД ГУНП в Івано-Франківській області» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Представник відповідача відмітила, що при обранні виду дисциплінарного стягнення комісією взято до уваги службову характеристику майора поліції ОСОБА_1 , характеристику серед особового складу, рівень його кваліфікації, поведінку у минулому, а також вчинення у минулому дисциплінарних проступків, при цьому проаналізувавши всі матеріали, отримані у межах службового розслідування, врахувавши ступінь його вини, встановивши обставини, що обтяжують його відповідальність, та не встановивши жодних обставин, що пом`якшували б його відповідальність, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що дії, вчинені майором поліції ОСОБА_1 є такими, що підривають авторитет Національної поліції та довіру до нього, як носія влади, а також свідчать про низькі морально-ділові якості та його особисту недисциплінованість, що унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов`язків.
12.08.2022 позивач подав суду заперечення на відзив, в яких зазначено, що відповідачем у відзиві підтверджено факт відсутності в службовому приміщенні Національної поліції з 01:00 год. по 03:00 год. 03.04.2022. Тобто, фактично встановлено факт відсутності на роботі на протязі двох годин, що, га думку відповідача, призвело до неналежної охорони приміщення поліції. Однак, як зазначає позивач, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 перебував на посту та повідомив про відсутність позивача. Фактично останнім здійснювалася охорона приміщення на протязі двох годин та приміщення не перебувало без охорони по причині наявності великої кількості працівників поліції, про що зазначено у відзиві. При цьому, ОСОБА_1 був відсутній (із усним погодженням) у зв`язку із сильними головними болями, пов`язаними із службовою травмою, а також у зв`язку із затриманням злочинців. В подальшому, з 04.04.2022 по 06.04.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а з 06.04.2022 по 31.05.2022 ОСОБА_1 згідно наказу Національної Поліції України «Про зарахування до зведеного полку Національної поліції України «Сафарі» від 29.03.2022 №224 перебував у полку «Сафарі» у м. Київ, посилаючись як на доказ, також на додані до позову фотографії.
Також позивач наголосив на тому, що відповідачем у відзиві фактично спростовано факт перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані під час несення служби в зв`язку з його відсутністю, а тому, на думку позивача, в матеріалах службового розслідування містяться недостовірні висновки. Так, позивач посилається на те, що відповідач у відзиві констатує, що відповідно до графіку несення служби працівниками УПД ГУНП по плану «Фортеця» в адміністративному приміщенні управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою: вул. А. Сахарова, 19, м. Івано-Франківськ, в період часу з 15:00 год. до 17:00 год. 02.04.2022 та з 01:00 год. до 03:00 год. 03.04.2022 був зобов`язаний нести службу старший інспектор конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_1 . В період часу з 15:00 год. до 17:00 год. 02.04.2022 вказаний майор поліції ОСОБА_1 на службі перебував, однак 03.04.2022 о 01:00 год. на несення служби згідно графіку не заступив та був відсутнім у адміністративному приміщенні управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області, як це передбачає оперативний план «Фортеця». Таким чином, позивач вказує на те, що оскільки він був відсутній на несенні служби 03.04.2022, оскільки згідно графіку не заступив та був відсутнім у адміністративному приміщенні управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області, то, відповідно, він не міг фізично перебувати в стані алкогольного сп`яніння під час несення служби.
Щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, в тому числі під час перебування за кермом, то дані твердження представника відповідача, як зазначає позивач, є припущеннями, так як жодного освідчення ніким не проводилося. Хоча таке освідчення, в тому числі працівники патрульної поліції, могли здійснити елементарно, тобто вчинити дії, пов`язані із фіксуванням стану алкогольного сп`яніння у випадку належного виконання останніми своїх службових обов`язків.
Також ОСОБА_1 наголошує, що висновок відповідача про вчинення дисциплінарних порушень в минулому не може братися до уваги, так як з моменту вчинення правопорушення пройшло більше одного року, а тому особа вважається такою, що не притягувалася до дисциплінарної відповідальності і дані обставини братися до уваги не повинні.
Щодо доводів відповідача про відсутність на службі без поважних причин майора поліції ОСОБА_1 та не повідомлення про своє місце перебування, позивачем зазначено, що з 04.04.2022 по 06.04.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а з 06.04.2022 по 31.05.2022 ОСОБА_1 перебував в полку «Сафарі» у м. Київ. При цьому, позивач фактично добровільно прибув в полк «Сафарі» у м. Київ для охорони територіальної цілісності України у зв`язку із вторгненням військ російської федерації на територію України. Однак, дані обставини, на думку позивача, взагалі дисциплінарною комісією не враховано, а тому неправильно застосовано дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 .
Крім того, суд зазначає, що відповідачем подано суду клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, з посиланням на ч. 5 ст. 122 КАС України, оскільки для звернення до суду з позовами щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з неї, встановлюється місячний строк. При цьому, оскаржений наказ позивач отримав 18.05.2022, а з позовом до суду звернувся тільки 11.07.2022, тобто з пропуском місячного строку.
Однак, суд звертає увагу, що позивачем первинно було оскаржено наказ №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області» до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 31.05.2022 в межах адміністративної справи №300/2189/22, тобто в межах місячного строку на оскарження. При цьому, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності позовної заяви вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу, з дня отримання копії цієї ухвали, десятиденний строк для усунення її недоліків.
У зв`язку із тим, що вимоги ухвали суду від 06.06.2022 виконано не належним чином та не в повному обсязі, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06.07.2022, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування наказу №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УПД ГУНП в Івано-Франківській області», зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та провести виплату по лікарняних листках повернуто позивачу з усіма доданими до них матеріалами. Водночас, судом роз`яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду, в порядку встановленому законом.
Надалі, як уже зазначено, з даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 11.07.2022, тобто фактично останнім не пропущено місячний строк на оскарження спірного наказу №289 від 19.04.2022.
Більше того, ці обставини зазначені позивачем у адміністративному позові, тому судом їм було надано оцінку при відкритті провадження у даній адміністративній справі, внаслідок чого суд дійшов висновку про відкриття провадження у справі.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив службу в органах Національній поліції України з 07.11.2015, при цьому з 12.04.2019 перебував на посаді старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 24.02.2022 Президентом України видано Указ №64 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 за №2102-ІХ.
Наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 24.02.2022 за №67 «Про переведення особового складу ГУНП в Івано-Франківській області на посилений варіант службової діяльності та ситуаційного центру в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад ГУНП в Івано-Франківській області на час дії правового режиму надзвичайного стану переведений на посилений варіант службової діяльності згідно з Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 за №1560.
Крім того, 24.02.2022 наказом ГУНП в Івано-Франківській області №68дск введено в дію оперативний план посилення охорони адмінбудівель ГУНП в Івано-Франківській області «Фортеця». Відповідно до графіку несення служби працівниками УПД ГУНП по плану «Фортеця» в адміністративному приміщенні управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою вул. А. Сахарова, 19, м. Івано-Франківськ, в період часу з 15:00 год. до 17:00 год. 02.04.2022 та з 01:00 год. до 03:00 год. 03.04.2022 2022 був зобов`язаний нести службу старший інспектор конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції Андрусів В.І.
03.04.2022 поступив рапорт начальника УПД ГУНП в Івано-Франківській області, полковника поліції Ігоря Влашина на ім`я начальника ГУНП в Івано-Франківській області С. Безпалька з приводу покинення місця несення служби, припинення службових обов`язків згідно оперативного плану з охорони адмінбудівлі УПД ГУНП в Івано-Франківській області «Фортеця», а також з приводу порушення службової дисципліни старшим інспектором конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_1 , який згідно визначеного графіку з 09:00 год. 02.04.2022 по 09:00 год. 03.04.2022 заступив в наряд по оперативному плану «Фортеця» на охорону адмінбудівлі УПД ГУНП в області, що призвело до підриву авторитету Національної поліції та довіри до нього, як носія влади, виразилось у недотриманні норм чинного законодавства та свідчить про низькі морально-ділові якості та його особисту недисциплінованість.
Так, в період часу з 15:00 год. до 17:00 год. 02.04.2022 ОСОБА_1 на службі перебував, однак 03.04.2022 о 01:00 год. на несення служби згідно графіку не заступив та був відсутнім у адміністративному приміщенні управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області, як це передбачає оперативний план «Фортеця».
У зв`язку із цим, на підставі вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018 (далі Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України), наказом ГУНП від 04.04.2022 за №260 з метою повного та об`єктивного дослідження обставин, повноти виконання службових обов`язків поліцейським, призначено службове розслідування, в ході якого з`ясовано наступне.
03.04.2022 о 01:26 год. на спецлінію «102» ГУНП в Івано-Франківській області від громадянина ОСОБА_4 представника Народного контролю об`єднаних громад (далі НКОГ) надійшло повідомлення про те, що представники територіальної оборони здійснюють переслідування транспортного засобу марки «Nissan Х-Trail» н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, за кермом якого перебуває громадянин у стані алкогольного сп`яніння (ЄО №1606 від 03.04.2022).
У подальшому було встановлено, що саме в той час, коли майор поліції ОСОБА_1 зобов`язаний був нести службу згідно оперативного плану «Фортеця» та виконувати завдання і обов`язки постового - Пост №7 (УПД ГУНП в області), він біля 01:25 год. 03.04.2022, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Nissan Х-Trail», н.з. НОМЕР_1 , на повороті з вул. Є. Коновальця на вул. Національної Гвардії, що в м. Івано-Франківську, перекрив рух автомобілю марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», н.з. НОМЕР_2 , зупинившись перед ним, та вийшовши з транспортного засобу, почав вимагати у водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN TIGUAN» спеціальний пароль для ідентифікації працівників правоохоронних органів, який складається із двох частин. Отримавши правильну відповідь, майор поліції ОСОБА_1 повідомив, що той може їхати дальше.
Оскільки за кермом та в салоні автомобіля марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», н.з. НОМЕР_2 перебували представники НКОГ ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та працівник поліції сержант поліції ОСОБА_7 , які здійснювали патрулювання по м. Івано-Франківську, вони висловили майору поліції ОСОБА_1 вимогу назвати їм другу частину спеціального паролю. Назвати відразу ж правильну відповідь майор поліції ОСОБА_1 не зміг та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час спілкування поводив себе агресивно, розмовляв на підвищених тонах, вживаючи нецензурну лексику, провокував конфлікт. Не дочекавшись приїзду працівників поліції, майор поліції ОСОБА_1 сів за кермо свого транспортного засобу та почав здійснювати рух заднім ходом. На пропозицію сержанта поліції ОСОБА_7 не керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, майор поліції ОСОБА_1 грубо в нецензурній формі відповів відмовою та продовжив рух автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. В цей час сержант поліції ОСОБА_7 зумів сісти на переднє пасажирське сидіння до автомобіля ««Nissan Х Trail», н.з. НОМЕР_1 , а представники НКОГ на автомобілі марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», н.з. НОМЕР_2 , поїхали за ним слідом.
Зупинившись у дворі багатоквартирного будинку, що в м. Івано-Франківську по вул. Є. Коновальця (позаду Обласної дитячої лікарні), майор поліції ОСОБА_1 вийшов з свого автомобіля, після чого продовжив розмову із представниками НКОГ, які рухались слідом. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджувалось ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), майор поліції ОСОБА_1 на прохання представників НКОГ та сержанта поліції ОСОБА_7 тимчасово передати табельну вогнепальну зброю іншому працівнику поліції з метою недопущення будь-яких негативних наслідків для життя та здоров`я громадян, відмовився тимчасово передати табельну вогнепальну зброю, після чого зайшов до будинку.
Через п`ять хвилин до автомобіля майора поліції ОСОБА_1 під`їхали працівники УПП в Івано-Франківській області, які відвідали квартиру майора поліції ОСОБА_1 по місцю проживання: АДРЕСА_2 та під час спілкування, майор поліції ОСОБА_1 заперечив факт керування транспортним засобом.
Наступного дня (04.04.2022 понеділок) та у подальшому, майор поліції ОСОБА_1 , на службу в адміністративне приміщенні УПД ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою вул. А. Сахарова, 19 та в адміністративне приміщення взводу конвойної служби ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою вул. Січинського, 5В в м. Івано-Франківську не виходив, про своє точне місце перебування керівництво не повідомляв, при цьому під час телефонних дзвінків повідомив, що відкрив листок непрацездатності, однак відмовився вказати в якому саме медичному закладі та з яких причин.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №179 ( ОСОБА_1 ) хворий 06.04.2022 виписаний із стаціонарного лікування у зв`язку із порушенням стаціонарного режиму лікування.
Встановити законні підстави відсутності на робочому місці майора поліції ОСОБА_1 в період часу з 07.04.2022 по 18.04.2022 не представилось можливим.
Враховуючи вищевикладене, за наслідками службового розслідування комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 вчинив дії, несумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та допустив порушення вимог пп.1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за №580-VІII, пп. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 14 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за №2337-VIII, п. 2 ч. 1, ч. 2 розділу І, п. 1, 2, 4, 6, 7, 8, 9 ч. 1, п. 6 ч. 2 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 за №1179; пп. «б», «д» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9 Розділу II Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 за №1306, наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 24.02.2022 за №67 «Про переведення особового складу ГУНП в Івано-Франківській області на посилений варіант службової діяльності та ситуаційного центру в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності»; Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 за №1560; наказу ГУНП в Івано-Франківській області за №68дск, яким введено в дію оперативний план посилення охорони адмінбудівель ГУНП в Івано-Франківській області - «Фортеця»; абзацу 3 ч. 5 ст. 14, п. 5 ч. 2 ст. 16 розділу III Закону України «Про дорожній рух».
Відповідно до резолютивної частини висновку від 19.04.2022, дисциплінарна комісія вважала, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування підтвердилися (пункт 2 Висновку). За вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вищезазначених вимог законодавства, до старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Комісією взято до уваги взято до уваги, що майором поліції ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок з обставин, що обтяжують його відповідальність, зокрема вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння, під час правового режиму воєнного стану, а також із настанням тяжких наслідків, що виразились у поганому прикладі для особового складу ГУНП, особового складу УПП, дискредитації та приниженні працівників УПД ГУНП в області, його структурного підрозділу.
При обранні виду дисциплінарного стягнення Комісією взято до уваги службову характеристику майора поліції ОСОБА_1 , характеристику серед особового складу, рівень його кваліфікації, поведінку у минулому, а також вчинення у минулому дисциплінарних проступків, але проаналізувавши всі матеріали, отамані у межах службового розслідування, врахувавши ступінь його вини, встановивши обставини, що обтяжують його відповідальність, при цьому не встановивши жодних обставин, що пом`якшували б його відповідальність, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що описані вище дії, вчинені майором поліції ОСОБА_1 є такими, що підривають авторитет Національної поліції та довіру до нього, як носія влади, а також свідчать про низькі морально-ділові якості та його особисту недисциплінованість, що унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов`язків.
Наказом начальника ГУНП в Івано-Франківській області №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УПД ГУНП в Івано-Франківській області» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп.1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за №580-VІII, пп. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 14 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за №2337-VIII, п. 2 ч. 1, ч. 2 розділу І, п. 1, 2, 4, 6, 7, 8, 9 ч. 1, п. 6 ч. 2 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 за №1179; пп. «б», «д» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9 Розділу II Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 за №1306, наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 24.02.2022 за №67 «Про переведення особового складу ГУНП в Івано-Франківській області на посилений варіант службової діяльності та ситуаційного центру в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності»; Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 за №1560; наказу ГУНП в Івано-Франківській області за №68дск, яким введено в дію оперативний план посилення охорони адмінбудівель ГУНП в Івано-Франківській області - «Фортеця»; абзацу 3 ч. 5 ст. 14, п. 5 ч. 2 ст. 16 розділу III Закону України «Про дорожній рух», до старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Не погодившись із власним звільненням та з метою захисту порушених прав, ОСОБА_1 звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон №580-VIII).
Відповідно до статті 2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Статтею 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 18 Закону №580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.
Відповідно до частин 1 зазначеної норми поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
У відповідності до частини 1 статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частини першої статті 64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Згідно з частинами 1 та 2 статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Так, законом України №2337-VІІІ від 15.03.2018 затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут).
У преамбулі Закону України №2337-VІІІ від 15.03.2018 вказано, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Частинами першою та другою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша). Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга).
Відповідно до частини третьої зазначеної статті службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Таким чином, порушення поліцейським службової дисципліни вважається невиконання чи неналежне виконання ним обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII.
Отже, поведінка поліцейського повинна відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 за №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі Правила №1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил №1179 установлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил №1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
У відповідності до положень частин 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно зі статтею 14 вказаного Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту врегульовано, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до частини 1 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС №893 від 07.11.2018, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктом 4 розділу VI вказаного Порядку встановлено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; - вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;- відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; - запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Зазначені положення узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Таким чином, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Пунктами 6 та 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;
При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.
Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судом насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.
Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Суб`єкт владних повноважень, у свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Так, в ході проведення службової перевірки встановлено, що майором поліції ОСОБА_1 допущено порушення службової дисципліни в сукупності у зв`язку із порушенням Присяги працівника поліції, дискредитації високого звання поліцейського, втраті довіри до поліцейського та поганому прикладі для особового складу ГУНП та УПП, що виразилось у:
самовільному покиненні місця несення служби, припинення службових обов`язків згідно оперативного плану з охорони адмінбудівлі УПД ГУНП в Івано-Франківській області «Фортеця» в умовах правового режиму воєнного стану;
порушенні Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а саме : перебуванні ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час несення служби;
порушені Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України: перебуванні ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом;
порушенні правил етичної поведінки поліцейського: вживання нецензурної лайки; зверхній, агресивній та зневажливій поведінці щодо працівників патрульної поліції та НКОГ;
відсутності на службі без поважних причин майора поліції ОСОБА_1 та не повідомлення про своє місце перебування.
Таким чином, в діях позивача комісією були виявлені ознаки дисциплінарного проступку та встановлено порушення вимог пп.1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за №580-VІII, пп. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 14 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за №2337-VIII, п. 2 ч. 1, ч. 2 розділу І, п. 1, 2, 4, 6, 7, 8, 9 ч. 1, п. 6 ч. 2 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 за №1179; пп. «б», «д» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9 Розділу II Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 за №1306, наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 24.02.2022 за №67 «Про переведення особового складу ГУНП в Івано-Франківській області на посилений варіант службової діяльності та ситуаційного центру в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності»; Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 за №1560; наказу ГУНП в Івано-Франківській області за №68дск, яким введено в дію оперативний план посилення охорони адмінбудівель ГУНП в Івано-Франківській області - «Фортеця»; абзацу 3 ч. 5 ст. 14, п. 5 ч. 2 ст. 16 розділу III Закону України «Про дорожній рух», за результатами чого був затверджений висновок службового розслідування за порушення позивачем службової дисципліни та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:
- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;
- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;
- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;
- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Судом встановлено, що відповідно до матеріалів проведеної службової перевірки дії позивача, зокрема, вживання нецензурної лайки; зверхня, агресивна та зневажлива поведінка щодо працівників патрульної поліції та НКОГ були кваліфіковані як дисциплінарний проступок.
Проте, суд з цього приводу погоджується із позивачем та зазначає, що в матеріалах справи відсутні рішення будь-яких органів та посадових осіб про притягнення позивача до адміністративної чи кримінальної відповідальності, що могло б підтвердити факт такого дисциплінарного проступку.
Так, відповідно до наявного в матеріалах справи та дослідженого судом відеозапису події, що мала місце 03.04.2022 за участі майора поліції ОСОБА_1 , поведінка позивача як працівника поліції, є неналежною та такою, що заслуговує критики.
При цьому, як встановлено судом, саме на підставі відеозапису та отриманих в ході проведення службової перевірки пояснень учасників події, відповідачем зроблено висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, однак факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння не встановлено та таким відеозаписом не підтверджується.
Суд погоджується з висновками відповідача, що поведінка та дії майора поліції ОСОБА_1 , а саме вживання нецензурної лайки; зверхня, агресивна та зневажлива поведінка щодо працівників патрульної поліції та НКОГ, що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах справи, а також поясненнями відповідних осіб, є порушенням службової дисципліни, не відповідає високому званню поліцейського, при цьому суд не бере до уваги посилання позивача стосовно того, що така поведінка позивача викликана тим, що сам конфлікт виник з вини працівників поліції та територіальної оборони, які неналежно виконували свої службові обов`язки, оскільки, як уже зазначалось вище, поліцейський у будь-якому разі має вести себе відповідно, оскільки посада поліцейського є виявом довіри народу. Поліцейський повинен у будь-якому разі, навіть при виникненні конфліктної ситуації, уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Проте, незважаючи на вказане, застосований вид стягнення до позивача за його таку неналежну поведінку, на переконання суду, є надмірним.
Крім того, суд вважає слушними зауваження позивача стосовно суперечності висновків відповідача стосовно перебування його в нетверезому стані під час несення служби, оскільки службовим розслідуванням встановлено (чого і не заперечує позивач), що фактично ОСОБА_1 03.04.2022 о 01:00 год. на несення служби згідно графіку не заступив та був відсутнім у адміністративному приміщенні управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області, як це передбачає оперативний план «Фортеця». Тобто, можна дійти висновку, що позивач не заступив до несення служби відповідно до графіку по плану «Фортеця» в адміністративному приміщенні управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою: вул. А. Сахарова, 19, м. Івано-Франківськ, та, як наслідок, хибним є висновок відповідача про перебування позивача в нетверезому стані під час несення служби.
Крім того, як уже встановлено, однією із підстав для видання наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було порушення Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України, а саме перебуванні ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду).
У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського ( ч.,ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП).
З огляду на викладене та беручи до уваги обставини справи, а саме відсутність освідчення на спеціальному засобі, відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутність складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд констатує тільки наявність припущення відповідача про наявність стану сп`яніння позивача. У зв`язку із цим, суд дійшов переконання про те, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння не встановлено. При цьому, відеозапис чи пояснення свідків в цьому випадку є неналежними доказами щодо підтвердження факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на вимоги згаданої Інструкції.
Щодо відсутності на службі без поважних причин майора поліції ОСОБА_1 та не повідомлення про своє місце перебування суд зазначає наступне.
Так, матеріалами справи, а саме випискою із медичної карти стаціонарного хворого №179 ( ОСОБА_1 ), підтверджується, що позивач з 04.04.2022 по 06.04.2022 перебував на листку непрацездатності та 06.04.2022 виписаний із стаціонарного лікування.
Стосовно відсутності на службі з 07.04.2022 по день звільнення, суд зазначає, що відповідно до наказу Національної поліції України від 29.03.2022 за №224 «Про зарахування до зведеного полку Національної поліції України «Сафарі», позивач перебував на службі в полку особливого призначення «Сафарі». Вказаний факт, а саме те, що згаданим наказом позивача було зараховано до зведеного полку Національної поліції України «Сафарі», підтверджує і відповідач у відзиві. Позивач вказує, що у вказаний період перебував на службі в полку особливого призначення «Сафарі» (в 4 роті) Національної поліції України, куди призначений наказом за підписом заступника голови Національної поліції України Фацевича О. Додатково вказаний факт підтверджено фотографіями, наявними у матеріалах справи.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що наказом Національної поліції України №250 від 13.04.2022 «Про внесення змін до Наказу Національної поліції України від 29.03.2022 №224» було внесено зміни до наказу Національної поліції України від 29.03.2022 №224 ««Про зарахування до зведеного полку Національної поліції України «Сафарі»», яким виключено у пункті 1 слова та цифри «майора поліції ОСОБА_1 (0103338), старшого інспектора конвойної служби УПД в області з виконанням функцій старшого інспектора взводу №1 роти №4 з 06.04.2022» - тобто скасовано зарахування майора поліції ОСОБА_1 до полку «Сафарі» із 06.04.2022. Так, станом на 13.04.2022 позивач вже був зарахований до зведеного полку Національної поліції України «Сафарі» та приступив до виконання обов`язків. Водночас, факт доведення до відома позивача вказаного наказу, яким скасовано зарахування майора поліції ОСОБА_1 до полку «Сафарі» із 06.04.2022, відповідачем суду не надано.
Таким чином, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача про відсутності позивача на службі з 07.04.2022 по день звільнення.
Згідно ч. 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (ч. 4 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості (ч. 6 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Згідно ч. 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За змістом ч. 12 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.
Право вибору виду дисциплінарного стягнення відповідно до норм Дисциплінарного статуту належить особі, яка проводить службове розслідування, з урахуванням характеру проступку, обставин, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до служби.
Так, відповідно до матеріалів перевірки при обранні виду дисциплінарного стягнення комісією взято до уваги всі матеріали справи, проте не встановлено жодних обставин, що пом`якшували б відповідальність позивача, однак судом за наслідками розгляду справи такі встановлені (передбачені пунктом 3 частини 4 статті 19 Дисциплінарного статуту) та, як наслідок, суд констатує про помилковість таких висновків відповідача. Так, матеріалами справи підтверджено, що старший інспектор конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_1 попередньо мав високі показники виконання повноважень, а також ним отримано численні нагороди та заохочення. Вказане випливає із того, що ОСОБА_1 наказом №527 від 21.09.2016 нагороджений нагрудним знаком №1613 «Гідність та честь», нагороджений відзнакою міського голови «За честь і звитягу» «217», народжений почесною відзнакою «За оборону Маріуполя» від 07.02.2016 №59, нагороджений згідно наказу №477 від 23.08.2016 знаком народної пошани « За мужність і відвагу» №434, нагороджений згідно наказу №492 від 08.09.2016 орденом «Єдність та воля» №1270, нагороджений згідно наказу №527 від 21.09.2016 медаллю « За оборону рідної держави».
Крім того, позивач є Головою організації інвалідів, ветеранів учасників бойових дій «Воїн України», а також головою організації «Футбольний клуб Івано-Франківськ» та учасником бойових дій.
Також ОСОБА_1 , як голова організацій, створив реабілітаційні центри для учасників бойових дій, за його участі видано земельних ділянок 17 учасникам бойових дій, створено дитячий турнір по футболу «Кубок воїнів АТО».
Суд також звертає увагу на те, що у висновку службового розслідування відповідач зазначив, що ним взято до уваги службову характеристику майора поліції ОСОБА_1 та характеристику серед особового складу. З цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу, що в матеріалах справи міститься службова характеристика майора поліції ОСОБА_1 , підписана начальником УПД ГУНП в Івано-Франківській області полковником поліції Ігорем Влашиним, однак дана службова характеристика не містить ні дати, ні місяця складення та підписання, що ставить під сумнів її походження. Крім того, матеріали службової перевірки не містять характеристику майора поліції ОСОБА_1 серед особового складу (хоча у самому висновку є посилання на характеристику позивача серед особового складу), що додатково ставить під сумнів обґрунтованість висновку службового розслідування.
Окрім цього, помилковим є висновок відповідача наявність обтяжуючих обставин, таких як вчинення у минулому дисциплінарних проступків. Так, згідно пункту 2 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту, обтяжуючою обставиною є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення. При цьому, вірно зазначив позивач, що хоча наказом ГУНП в Івано-Франківській області від 04.12.2020 №1598 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, однак, як слідує із матеріалів справи, чого не заперечує і відповідач, даний наказ не було реалізовано. Таким чином, фактично позивач до даної дисциплінарної відповідальності не притягнутий і згідно діючого законодавства даний наказ втратив силу. Отже, діючі дисциплінарні стягнення щодо позивача відсутні.
Накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, відповідачем не враховано можливість застосування можливих (менш) суворих дисциплінарних стягнень, а тому не дотримано градації застосування дисциплінарного стягнення - від легкого до найсуворішого.
Так, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, разом з тим, на переконання суду, обставини встановлені та доведені у висновку службового розслідування не є достатніми для застосування до позивача найсуворішого виду стягнення.
Суд вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення є не співмірним вчиненому дисциплінарному проступку, а комісією не в повній мірі обґрунтовано застосування саме такого дисциплінарного стягнення. Більше того, як встановлено судом, висновки відповідача за наслідком проведеного службового розслідування взагалі є суперечливими між собою, а також необґрунтованими і не підтвердженими відповідними доказами.
Таким чином враховуючи наведене правове регулювання та встановлені обставини цієї справи в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та його співмірності із вчиненим проступком, а тому є підставою для скасування наказу №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області».
Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 по справі №804/1805/18 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020 по справі №824/1521/19-а, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не суду апеляційної інстанції.
Разом із цим, суд не бере до уваги і посилання позивача на постанови Верховного Суду від 24.09.2020 по справі №822/1584/16, від 17.07.2019 по справі №806/2555/17, від 21.09.2018 по справі №824/227/17-а, від 25.04.2019 по справі №824/739/16-а, від 13.01.2020 по справі №823/411/17, оскільки наведені у них висновки здійснені за відмінних ніж у цій справі правовідносинах. Так, згідно обставин згаданих справ, за наслідком розгляду яких зроблені відповідні висновки, Верховним Судом у кожному випадку зроблені висновки про підтвердження належними доказами вчиненого дисциплінарного проступку, як от, факт перебування в стані алкогольного сп`яніння підтверджено або приладами «Драгер» під час здійснення добровільної перевірки, складеним протоколом за статтею 130 КУпАП у зв`язку з відмовою позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, висновком лікаря про медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
В даному ж випадку, в межах адміністративної справи №300/2795/22, судом встановлено відсутність доказів підтвердження факту перебування поліцейського в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того постановою Верховного Суду від 21.09.2018 по справі №824/227/17-а встановлено, що поліцейський 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, має діюче дисциплінарне стягнення «сувора догана».
Водночас, в межах адміністративної справи №300/2795/22, судом встановлено про відсутність діючих дисциплінарних стягнень щодо позивача.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, здійснивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів наявних в матеріалах справи, суд вважає, що відповідач діяв неправомірно та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, та, як наслідок, наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування наказу №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області».
Водночас, судом встановлено, що спірний наказ є підставою для фактичного звільнення позивача згідно наказу по особовому складу №164 о/с від 20.04.2022. Так, вказаним наказом майора поліції ОСОБА_1 (0103338), старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності, на підставі наказу ГУНП в Івано-Франківській області №289 від 19.04.2022, згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено з 20.04.2022 зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Як наслідок, враховуючи протиправність наказу ГУНП в Івано-Франківській області №289 від 19.04.2022, суд дійшов висновку і про протиправність наказу по особовому складу №164 о/с від 20.04.2022, яким реалізовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби. Однак, позивачем не заявлено вимогу про його скасування.
З цього приводу суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.04.2005 «Афанасьев проти України» вказав, що спосіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути «ефективним» як у законі так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що ефективним засобом правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який повністю виключить для відповідача можливість невиконання чи неналежного виконання рішення суду, буде скасування, окрім наказу №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області», також і наказу відповідача №164 о/с від 20.04.2022 та, як наслідок, поновлення ОСОБА_1 на службі.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Крім того, вимогами частини 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір (в даному випадку суд), одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. В той же час, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
При розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за №100 (далі - Порядок №100).
Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Однак, оскільки сторонами не надано суду доказів щодо розміру заробітної плати позивача, суд не має можливості розрахувати розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача. Водночас, відповідач повинен його виплатити з урахуванням зазначених мотивів суду та посилань на приписи Порядку №100 щодо розрахунку такого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з моменту звільнення позивача 20.04.2022 по дату винесення рішення суду 02.09.2022.
Крім того, підлягає до задоволення позовна вимога про зобов`язання відповідача провести виплату по лікарняному листу за період з 04.04.2022 по 06.04.2022.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 992,40 грн сплачених судових витрат із спати судового збору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Скасувати наказ №289 від 19.04.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області».
Скасувати наказ №164 о/с від 20.04.2022 про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (0103338), старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності з 20.04.2022 згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) та стягнення на його користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць з вирахуванням податків та обов`язкових платежів.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.