Справа № 580/138/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/138/22 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування до стажу держслужби періоду роботи на виборних і відповідальних посадах в партійних і комсомольських органах з 15.01.1981р. по 24.10.1990р. (9 років 10 місяців 18 днів), роботу на посаді державної служби в районній державній адміністрації з 06.06.1992р. по 01.10.1992р. (3 місяці 24 дні), роботу на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України з 14.05.1993 року по 02.06.1995 (1 рік 11 місяців 18 днів);

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця і відмови нарахувати та виплатити з 30 листопада 2021 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 30 листопада 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу роботи на державній службі період роботи на виборних і відповідальних посадах в партійних і комсомольських органах з 15.01.1981р. по 24.10.1990р. (9 років 10 місяців 18 днів), роботу на посаді державної служби в районній державній адміністрації з 06.06.1992р. по 01.10.1992р. (3 місяці 24 дні), роботу на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України з 14.05.1993 року по 02.06.1995 (1 рік 11 місяців 18 днів). Призначити і здійснити нарахування й виплату з 30 листопада 2021 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 30 листопада 2021 року.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно вважає, що стаж державної служби позивача складає 15 років, тоді як його загальний стаж державної служби становив більше 27 років станом на дату призначення пенсії у 2012 році, що в свою чергу є підставою для переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Позивач зазначає, що звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», однак відповідач відмовив позивачу в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з тих підстав, що у позивача відсутні 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не включення до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи на посадах: інструктора відділу комсомольських організацій Монастирищенського РК ЛКСМ України з 15.01.1981 по 01.12.1981; завідувача відділом комсомольської організації Монастирищенського РК ЛКСМ України з 01.12.1981 по 24.06.1982; першого секретаря Монастирищенського райкому ЛКСМ України з 24.06.1982 по 18.02.1986, інструктора організаційного відділу Монастирищенської районної Компартії України з 13.01.1986 по 02.07.1986; секретаря парткому колгоспу Пам`яті Леніна Монастирищенського району Черкаської області, з 02.07.1986 по 22.05.1987; завідуючого ідеологічним відділом райкому Монастирищенського КП з 01.11.1988 по 31.08.1989; завідуючого організаційно-територіального сектору Монастирищенської районної державної адміністрації з 02.06.1992 по 01.10.1992 та на посадах митного посту Умань Черкаської митниці з 14.05.1993 по 02.06.1995.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на державній службі період роботи на посадах: інструктора відділу комсомольських організацій Монастирищенського РК ЛКСМ України з 15.01.1981 по 01.12.1981; завідувача відділом комсомольської організації Монастирищенського РК ЛКСМ України з 01.12.1981 по 24.06.1982; першого секретаря Монастирищенського райкому ЛКСМ України з 24.06.1982 по 18.02.1986, інструктора організаційного відділу Монастирищенської районної Компартії України з 13.01.1986 по 02.07.1986; секретаря парткому колгоспу Пам`яті Леніна Монастирищенського району Черкаської області, з 02.07.1986 по 22.05.1987; завідуючого ідеологічним відділом райкому Монастирищенського КП з 01.11.1988 по 31.08.1989; завідуючого організаційно-територіального сектору Монастирищенської районної державної адміністрації з 02.06.1992 по 01.10.1992 та на посадах митного посту Умань Черкаської митниці з 14.05.1993 по 02.06.1995.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву від 16.12.2021 про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком в порядку, встановленому відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця в порядку встановленому відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», ним виконані всі вимоги щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Зазначає, що має стаж роботи на посаді державної служби понад 27 років, що є підставою для переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Окрім цього, апелянт зазначає, що суд при винесенні рішення не врахував практику Верховного Суду, викладену в постанові від 23.02.2021 року у справі №817/1021/16 та зокрема не врахував 2,5 роки проходження військової підготовки на військовій кафедрі при вищому навчальному закладі до стажу державної служби на підставі військового квитка, який наданий апелянтом до суду разом із відповіддю на відзив.

Також зазначає, що не звертався до Головного управління ПФУ в Черкаській області із заявою про перехід на пенсію за віком, як про це зазначає суд першої інстанції, а також не надав оцінку вимогам позивача щодо нарахування та виплати з 30 листопада 2021 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 30 листопада 2021 року.

При цьому апелянт вважає, що за умов встановлення стажу державної служби, задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву не забезпечує повного поновлення його прав та не убезпечує від повторного звернення до суду.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 26 липня 2022 року.

Від Головного управління ПФУ в Черкаській області до суду 05 липня 2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки судове рішення винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права.

Окрім цього зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на час перебування позивача на роботі в комсомольській організації та Монастирищенському райкомі Компартії України (з 1981 по 1991 рік), такий стаж не відноситься до стажу державної служби, оскільки застосування Порядку №283 до спірних правовідносин суперечить пункту 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу», відповідно до якого стаж державної служби до набрання чинності цим Законом обчислюється в порядку та на умовах, встановлених законодавством на час перебування на таких посадах.

Також відповідач не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо зарахування до стажу роботи позивача на державній службі періоду роботи на посаді державної служби в районній державній адміністрації з 06.06.1992 по 01.10.1992 роки, на посаді державного службовця в Черкаській митниці Державної митної служби України з 14.05.1993 по 02.06.1995 роки.

ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив, в якій наводить доводи аналогічні доводам, які зазначені в апеляційній скарзі та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2012 року ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(довідка МСЕК серія 10ААБ №082699 - III група інвалідності).

Позивач 30 листопада 2021 року та 16.12.2021 року звернувся із заявами до Головного управління ПФУ в Черкаській області про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач листом від 16.12.2021 року № 2300-0217-8/76604 та листом від 28.12.2021 року №2300-0217-8/79962 повідомив позивачу про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки відсутні 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

У спірному випадку, заперечуючи право позивача на призначення пенсії державного службовця, відповідач зазначив про відсутність у позивача необхідного стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Позивач, вважаючи такі відмови відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апелянт оскаржує судове рішення лише в частині, якою відмовлено позивачу в призначенні та здійсненні нарахування, виплати з 30 листопада 2021 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 30 листопада 2021 року.

Судова колегія апеляційного суду оцінює лише відповідні висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні від 14.02.2022 року у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів бере до уваги, що статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII) крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статтею 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Виходячи з наведеної норми, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XIІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно відсутності у позивача необхідного стажу державної служби колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 згідно записів трудової книжки:

- з 15.01.1981 року постановою бюро РК ЛКСМУ №26 від 14.01.81 р. затверджений на посаду інструктора Монастирищенського райкому ЛКСМ України, на якій працював до листопада 1981 року,

- з 01.12.1981 р., постановою бюро РК ЛКСМУ № 47 від 25.11.1981р. затверджений завідувачем відділом комсомольської організації Монастирищенського РК ЛКСМУ на посаді якого працював до 24.06.1982 року,

- 24.06.1982 р. постановою бюро РК ЛКСМУ № 8 від 31.08.1982 р. затверджений на виборну посаду першого секретаря Монастирищенського райкому ЛКСМ України, яку обіймав до 18.02.1986 р.

- з 13.01.1986 року по 02.07.1986 року протоколом бюро №37 від 17.01.1986 затверджений на посаду інструктора оргвідділу першого секретаря Монастирищенського райкому ЛКСМ України;

- з 02.07.1986 року по 22.05.1987 року протоколом бюро №9 від 18.07.1986 затверджений секретарем парткому колгоспу Памяті Леніна Монастирищенського району Черкаської області;

- з 22.05.1987 по 01.11.1988 протоколом бюро №9 від 28.07.1987 затверджений на посаду завідувача відділу пропаганди та агітації Монастирищенського РК КП;

- з 01.11.1988 по 31.08.1989 протоколом бюро №Б-42/38 від 22.10.1988 затверджений на посаду завідувача ідеологічним відділом райкому Монастирищенського КП України.

Колегія суддів звертає увагу, що обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України Про державну службу № 889-VII від 10.12.2015) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283).

Згідно з п. 2 цього Порядку, до стажу державної служби зараховувалася робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів та на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу десятого п. 3 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховуються періоди роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим п. 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. №1049.

У зазначеному абзаці встановлено, що до стажу включається робота в організаціях (крім кооперативних та інших громадських організацій), передбачених ст. 118 Кодексу законів про працю України.

У свою чергу ст. 118 Кодексу законів про працю України визначає наступні організації: партійні, профспілкові та комсомольські.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до Закону України «Про державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 р. № 283 та додатка до нього.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що не зарахування відповідачем до стажу державної служби позивача зазначених вище періодів роботи є протиправним.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 на час звернення до відповідача із заявою про перехід із пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, позивач досяг віку 62 роки, є особою з інвалідністю ІІI групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, а тому має право на призначення пенсії згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII, а тому наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-XII.

Також колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас, колегія суддів вважає, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту прав позивача, зокрема щодо зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.12.2021 року з урахуванням висновків суду про наявність стажу державної служби понад 20 років, не забезпечує повного відновлення прав позивача та ставить її в умови правової невизначеності.

Відповідно до частини третьої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення у разі встановлення факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Також стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювати свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, що дають найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.

При цьому зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки суд не вирішує в цьому разі питання про надання певного статусу, не призначає допомогу у певному розмірі, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильних висновків у справі, проте обрав спосіб захисту позивача, який не забезпечує повного поновлення його прав.

За таких обставин, судова колегія знаходить правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції від 14 лютого 2022 року та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не включення до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи на посадах: інструктора відділу комсомольських організацій Монастирищенського РК ЛКСМ України з 15.01.1981 по 01.12.1981; завідувача відділом комсомольської організації Монастирищенського РК ЛКСМ України з 01.12.1981 по 24.06.1982; першого секретаря Монастирищенського райкому ЛКСМ України з 24.06.1982 по 18.02.1986, інструктора організаційного відділу Монастирищенської районної Компартії України з 13.01.1986 по 02.07.1986; секретаря парткому колгоспу Пам`яті Леніна Монастирищенського району Черкаської області, з 02.07.1986 по 22.05.1987; завідуючого відділу пропаганди та агітації Монастирищенського РК КП , з 22.05.1987 по 01.11.1988; завідуючого ідеологічним відділом райкому Монастирищенського КП з 01.11.1988 по 31.08.1989; завідуючого організаційно-територіального сектору Монастирищенської районної державної адміністрації з 02.06.1992 по 01.10.1992 та на посадах митного посту Умань Черкаської митниці з 14.05.1993 по 02.06.1995.»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на державній службі період роботи на посадах: інструктора відділу комсомольських організацій Монастирищенського РК ЛКСМ України з 15.01.1981 по 01.12.1981; завідувача відділом комсомольської організації Монастирищенського РК ЛКСМ України з 01.12.1981 по 24.06.1982; першого секретаря Монастирищенського райкому ЛКСМ України з 24.06.1982 по 18.02.1986, інструктора організаційного відділу Монастирищенської районної Компартії України з 13.01.1986 по 02.07.1986; секретаря парткому колгоспу Пам`яті Леніна Монастирищенського району Черкаської області, з 02.07.1986 по 22.05.1987; завідуючого відділу пропаганди та агітації Монастирищенського РК КП , з 22.05.1987 по 01.11.1988; завідуючого ідеологічним відділом райкому Монастирищенського КП з 01.11.1988 по 31.08.1989; завідуючого організаційно-територіального сектору Монастирищенської районної державної адміністрації з 02.06.1992 по 01.10.1992 та на посадах митного посту Умань Черкаської митниці з 14.05.1993 по 02.06.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснювати з 30.11.2021 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках від 30.11.2021 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя В.П.Мельничук