Справа № 120/3095/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3095/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк Михайло Васильович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

30 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2022 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), яка подана його представником - адвокатом Вельможко А.І. (далі - представник позивача) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якій представник позивача просив суд визнати протиправним та скасувати рішення № 87 від 03.09.2021 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання призначити та виплачувати позивачу таку пенсію з 27.08.2021.

Позовні вимоги за змістом цієї позовної заяви обґрунтовуються тим, що 27.08.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі також Закон № 1788-XII) та ч. 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також Закон №1058-IV). У подальшому, як зазначає представник позивача, вказана заява після реєстрації за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким винесено рішення № 87 від 03.09.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недостатньою кількістю пільгового стажу, а саме підтверджено 24 роки 00 місяців 04 дні з необхідних 25 років.

Представник позивача вказує, що при винесенні рішення щодо відмови у призначенні пенсії відповідачем 2 безпідставно не застосовано роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі - Роз`яснення №8), за змістом якого працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею 14, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до нього стажу, зокрема, кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці.

На переконання представника позивача, у разі застосування Роз`яснення №8 його загальний стаж роботи у металургії складає 25 років 5 місяців 27 днів, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону № 1788-XII та ч. 3 статті 114 Закону №1058-IV.

Окрім того, сторона позивача вважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не мало права розглядати заяву позивача про призначення йому пенсії, оскільки після реєстрації цієї заяви ГУ ПФУ в Запорізькій області зобов`язано за принципом екстериторіальності визначити структурний підрозділ саме "органу, що призначає (перераховує) пенсію", яким і є відповідач 1 ГУ ПФУ в Запорізькій області. Відтак, на думку позивача, заява про призначення пенсії повинна була розглядатись структурними підрозділами ГУ ПФУ в Запорізькій області, які розташовані у населених пунктах Запорізької області.

За таких обставин позивач вважає дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у призначенні йому (позивачу) пенсії за віком на пільгових умовах на підставі рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 87 від 03.09.2021 та це рішення такими, що суперечать чинному законодавству, не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), та підлягають скасуванню, що понукало його звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 87 від 03.09.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за його заявою від 27.08.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 27.08.2021.

В іншій частині позовним вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , у віці 46 років, 27.08.2021 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення № 87 від 03.09.2021 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV - 25 років, визнавши за позивачем 24 роки 00 місяців 04 дні такого стажу. Мотивами прийняття відповідного рішення слугувало те, що необхідний пільговий стаж роботи на провідних професіях (робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу, вогневим становить 25 років. Відповідач вказує, що основною умовою для взаємозаліку пільгового стажу відповідно до Роз`яснення № 8 є наявність 10-річного стажу роботи на провідних професіях, передбачених ст. 114 Закону № 1058-IV. При цьому взаємозалік застосовується при наявності 25-річного стажу підземної роботи та роботи в металургії. Відтак, визнавши за позивачем лише 24 роки 4 дні пільгового стажу, відповідач вважає, що цей стаж є недостатнім для призначення позивачу бажаної пенсії. Також у рішенні зазначено, що заявник матиме право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 20.12.2024.

Листом ГУ ПФУ у Вінницькій області від 15.11.2021 № 0200-0304-8/73443 на запит представника позивача адвоката Вельможко А.І. від 01.11.2021 № 02/11 повідомлено, що рішення щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до звернення за призначенням пенсії від 27.08.2021 № 2647 гр. ОСОБА_1 приймалося після всебічного та об`єктивного розгляду доданих до заяви документів та за участі експерта ГУ ПФУ в Харківській області, спеціаліста з призначення пенсій ГУ ПФУ у Вінницькій області, за погодженням спеціаліста ГУ ПФУ в Донецькій області. Запропоновано представнику позивача для отримання необхідних документів звернутися до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

У відповідь на запит представника позивача адвоката Вельможко А.І. від 01.11.2021 № 01/11 відділ обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 09.11.2021 № 0800-0206-8/75788 направило, з поміж іншого, копію рішення про відмову у призначення пенсію ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи, що відповідачі безпідставно не застосували при розрахунку його пільгового стажу відповідний взаємозалік, визначений роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке надає можливість призначення пільгової пенсії незалежно від віку із взаємним зарахуванням періодів роботи, та протиправно відмовили у призначенні такої пенсії, звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, зокрема, що зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області з 27.08.2021 (з дня звернення позивача із заявою про призначення пенсії) призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки наразі в позивача наявні всі умови (страховий та пільговий стаж), які є достатніми для призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У своєму рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій було доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017.

Відповідно до абзацу першого частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 14 Закону № 1788-XII, а саме, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі Список № 202).

Право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1058-ІV пенсію мають особи за умовами, зокрема, безпосередньої зайнятості на роботах, професії яких містяться у Списку № 202 (в даному спірному випадку працівники металургії) повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи, а саме 25 років.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до частини 5 статті 114 Закону №1058-ІV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Вказаною нормою передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 ст. 114 Закону 1058-ІV проводиться взаємне зарахування періодів роботи. Проте, вказана норма не містить порядку обчислення та розміру взаємного зарахування періодів роботи.

Згідно з пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХІІ Про порядок введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України Про пенсійне забезпечення, обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

Відповідно до положень пункту 6 зазначеної постанови Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20.01.1992 № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону №1788-XII» (далі Роз`яснення № 8).

Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 "Про заходи щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", у якій є Додаток, який містить перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення. На даний час Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992 є чинною.

Також 02.10.2018 Мінсоцполітики України на адресу Пенсійного фонду України надіслало лист, яким підтверджує доцільність застосування Роз`яснення № 8.

Отже, на час трудової діяльності позивача і наразі діє як Роз`яснення № 8, так і Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992.

Відповідно до Роз`яснення № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу - за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах та в металургії, а не виключно 10-річного стажу роботи на провідних професіях, на що акцентують увагу відповідачі.

Колегія суддів зауважує, що посилання у роз`ясненні на статтю 14 Закону №1788-ХІІ слід застосовувати і при призначенні пенсії за статтею 114 Закону № 1058-ІV, оскільки зміст цих статей є тотожним.

Системний аналіз вищезазначених норм дозволяє дійти висновку, що правила кратності полягають у наступному: в разі, якщо особа не має достатнього стажу роботи у металургії (25 років), до нього може додатково зараховуватися інший пільговий стаж. При цьому стаж роботи у металургії на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю.

Так, стаж на провідних професіях зараховується до стажу роботи у металургії із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу, що не відносяться до стажу роботи у металургії, а саме робота за списком № 1 - із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Наведені вище правові висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.06.2019 у справі № 333/3704/16-а.

Повертаючись до фактичних обставин у справі суд зазначає, що згідно з наявного у матеріалах справи розрахунку стажу позивача форми РС-право від 09.11.2021, сформованого органом Пенсійного фонду України, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 52 років 11 місяців 28 дні. Із них стаж роботи у металургії 20 років 10 місяців 18 днів (періоди: з 17.11.1995 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 11.09.2006, з 01.02.2010 по 16.09.2011, з 20.03.2013 по 26.08.2021). Стаж роботи позивача на провідних професіях 3 роки 1 місяць 17 днів (періоди: з 01.01.2007 по 31.10.2008, з 01.11.2008 по 09.05.2009, з 01.07.2009 по 31.01.2010, з 06.10.2011 по 13.12.2011). Також в позивача наявний пільговий стаж роботи в особливо важких і особливо шкідливих умовах праці за Списком №1 - 1 рік 2 місяці 27 днів (період з 20.12.2011 по 18.03.2013).

Поряд із тим, відповідачем визнається стаж роботи позивача, який відповідає вимогам ч. 3 ст. 114 Закону України Про пенсійне забезпечення лише 24 роки 00 місяців 04 днів (що включає в себе роботу в металургії 20р. 10м. 18 дн. + роботу на провідних професіях 3р. 1 м. 17 дн.)

Відповідно до Роз`яснень №8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; та кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Відповідно до Роз`яснення №8 пільговий стаж за кожний рік роботи на провідних професіях перелічених у ч. 1 ст. 14 Закону №1788-XII розраховується з кратністю 1,25 (тобто 1 повний рік роботи на провідних професіях рахується як за 1 рік 3 місяці стажу роботи в металургії). А кожний повний рік роботи передбаченої у відповідних розділах Списку №1 - враховується як 9 місяців роботи в металургії (кратність 0,75).

З матеріалів справи встановлено, що позивач має стаж роботи на провідних професіях у 3 роки 1 місяць 17 днів, що згідно алгоритму взаємозаліку перерахунку по Роз`ясненням № 8 має становити 3 роки 10 місяців пільгового стажу роботи в металургії (3 роки 1 міс. х кратність 1,25 = 3 р. 10 міс.).

Пільговий стаж роботи позивача за Списком №1 у 1 рік 2 місяці 27 днів має зараховуватись як 9 місяців стажу роботи у металургії (1 рік х кратність 0,75 = 9 міс.)

Отже, за умови застосування Роз`яснення № 8 загальний стаж роботи позивача у металургії має становити більше 25 років (до існуючого стажу роботи позивача в металургії в 20 років 10 місяців 18 днів додаємо 3 роки 10 місяців (переведений стаж по провідних професіях) та додаємо 9 місяців (переведений стаж по Списку № 1), що загалом становить 25 років 5 місяців та 18 днів), що є достатнім для призначення пенсії на пільгових незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 3 статті 114 Закону 1058-IV.

Таким чином, відповідачем 2 протиправно, при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу, не були застосовані положення Роз`яснення № 8, а отже, оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 87 від 03.09.2021 про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах прийнято необґрунтовано та без повного з`ясування усіх обставин справи, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо вимоги зобов`язального характеру про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах з 27.08.2021, як способу відновлення прав позивача, колегія суддів зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У рішенні від 16.09.2015 у справі N 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а і

Колегія суддів при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області з 27.08.2021 (з дня звернення позивача із заявою про призначення пенсії) призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки наразі в позивача наявні всі умови (страховий та пільговий стаж), які є достатніми для призначення йому пенсії на пільгових умовах.

В даному випадку повноваження щодо розгляду матеріалів для призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ у Вінницькій області, проте обов`язок її призначення та виплати залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем звернення позивача із заявою, де позивач перебуває на обліку, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення відповідає.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.