Справа № 640/33321/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.

пр-к позивача Рудік А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось в суд з позовом до Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому просило:

- скасувати постанову ВП №65285410 від 28.10.2021 старшого державного виконавця Відділу Амборського А.В. про накладення штрафу на ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 5100,00 гривень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у м. Києві відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судове рішення в адміністративній справі №640/9361/20 не можливо виконати, про що було повідомлено державного виконавця. Однак, не зважаючи на повідомлені позивачем боржником у ВП №65285410 обставини, державним виконавцем 28.10.2021 винесено постанову про накладання на ГУ ДПС у м. Києві штрафу у розмірі 5100,00 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31 серпня 2022 року.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2020 в адміністративній справі №640/9361/20 зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про перерахування коштів в сумі 1914699 (один мільйон дев`ятсот чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять грн 21 коп) які обліковуються в якості суми податку на додану вартість, які залишаються в розпорядженні сільськогосподарського підприємства Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на бюджетний рахунок для погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, згідно заяви від 19.03.2020.

Не погоджуючись із рішенням суду ГУ ДПС у м. Києві оскаржило його в апеляційному порядку, однак, постановою Шостого апеляційного суду адміністративного суду від 11.01.2021 апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2020 залишено без змін.

25.01.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва видані виконавчі листи №640/9361/20.

11.10.2021 ГУ ДПС у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про роз`яснення судового рішення від 05.10.2020 у справі №640/9361/20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 05.11.2021 у задоволенні заяви представника ГУ ДПС у м. Києві про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №640/9361/20 відмовлено.

Вказана ухвала суду оскаржена ГУ ДПС у м. Києві до суду апеляційної інстанції, однак, станом на час постановлення рішення у справі №640/33321/21, згідно бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» апеляційна скарга на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва 05.11.2021 у справі №640/9361/20 по суті не розглянута.

Разом з тим, з матеріалів ВП №65285410 убачається, що 26.04.2021 Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» звернулось до відповідача із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №640/9361/20.

Постановою державного виконавця від 27.05.2021 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа і надано боржнику 10 робочих днів на добровільне виконання рішення.

У визначений державним виконавцем термін доказів виконання рішення суду боржником до Відділ не надано.

Натомість, 30.06.2021 ГУ ДПС у м. Києві надіслав відповідачу листа «Про виконання виконавчого листа» за № 24124/5/26-15-12-13-10, у якому, посилаючись на положення Податкового кодексу України та Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 11.02.2019 № 60, зазначив про відсутність технічної можливості виконання рішення суду у справі №640/9361/20 через програмне забезпечення інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок» в умовах Порядку. Боржник у листі також повідомив про свої неодноразові звернення до Державної податкової служби України з приводу отримання методологічної допомоги та роз`яснення щодо механізму виконання подібних рішень. При цьому, будь-яких додатків наведене звернення боржника не містить.

Постановою державного виконавця від 01.09.2021 на підставі ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 у справі №640/9361/20, замінено сторону виконавчого провадження: боржника у ВП №65285410 ГУ ДПС у м. Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у місті Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України.

27.09.2021 державним виконавцем видана вимога у якій від боржника вимагалось негайно виконати вимоги виконавчого документа, а саме: подати до Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про перерахування коштів в сумі 1914699,21 грн, які обліковуються в якості суми податку на додану вартість, які залишаються в розпорядженні сільськогосподарського підприємства Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на бюджетний рахунок для погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, згідно заяви від 19.03.2020.

05.10.2021 ГУ ДПС у м. Києві направило державному виконавцю лист №43211/5/26-15-12-13-10 (зареєстрований у Відділі 12.10.2021), що за змістом є аналогічним попередньому листу та містить посилання на те, що метою своєчасного, належного виконання виконавчого листа №640/9361/20 від 25.01.2021 Головне управління ДПС у м. Києві 25.06.2021 зверталось до ДПС України листом з проханням надати методологічну допомогу та роз`яснення щодо механізму виконання рішення суду.

13.10.2021 стягувач у ВП №65285410 звернувся до державного виконавця з клопотанням про накладення штрафу на боржника.

Постановою від 28.10.2021 державний виконавець в рамках ВП №65285410, з посиланням на положення пункту 4 статті 19, пункту 1 частини другої статті 18 і статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1291 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також зміст рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, з огляду на невиконання боржником станом на 28.10.2021 рішення суду, наклав на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що поважних причин, які б унеможливлювали виконання боржником у ВП №65285410 у строки, визначені державним виконавцем, обов`язку покладеного рішенням суду, у ході розгляду справи встановлено не було, а також те, що застосування такого заходу реагування як накладання штрафу на боржника є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій та рішень державного виконавця та відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення штрафу від 28.10.2021 у виконавчому провадженні №65285410.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимогами статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 вказаного Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз наведених норм права свідчить, що підставою для прийняття рішення про накладення штрафу за невиконання судового рішення є невиконання такого рішення у встановлений виконавцем строк виключно за відсутності поважних причин такого невиконання.

Поважними в розумінні наведених норм Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

Колегія суддів зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №127/3770/17 та від 12 грудня 2018 року в справі №821/1568/16.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2021 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 65285410, якою боржника - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (правонаступник Головне управління ДПС у місті Києві, утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС України) зобов`язано протягом 10 робочих днів подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про перерахування коштів в сумі 1914699 (один мільйон дев`ятсот чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 21 коп., які обліковуються в якості суми податку на додану вартість, які залишаються в розпорядженні сільськогосподарського підприємства Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на бюджетний рахунок для погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, згідно заяви від 19.03.2020.

Тобто, саме у такому в вигляді та обсязі боржник мав обов`язок виконати вказане рішення суду, без зміни суті та обсягу резолютивної частини рішення суду.

Однак, у визначений державним виконавцем термін доказів виконання рішення суду боржником до відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надано.

27.09.2021 державним виконавцем видана вимога у якій від боржника вимагалось негайно виконати вимоги виконавчого документа, а саме: подати до Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про перерахування коштів в сумі 1914699,21 грн, які обліковуються в якості суми податку на додану вартість, які залишаються в розпорядженні сільськогосподарського підприємства Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на бюджетний рахунок для погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, згідно заяви від 19.03.2020.

Однак, з матеріалів виконавчого провадження №65285410 убачається, що ні у визначений у постанові державного виконавця від 27.05.2021 термін для виконання рішення суду, ні на вимогу виконавця від 27.09.2021, боржник доказів виконання рішення не надав.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу, що оскаржувану постанову про накладення штрафу державним виконавцем винесено 28.10.2021, тобто після сплину п`яти місяців з дня відкриття виконавчого провадження, та за відсутності інформації від боржника про фактичне повне виконання ним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2020 у справі № 640/9361/20.

Наразі, у позивача, як боржника за виконавчим провадження № 65258410, було достатньо часу щоб добровільно виконати рішення суду від 05.10.2020 у справі № 640/9361/20, яке набрало законної сили ще 11.01.2021.

Отже, з урахуванням наведених обставин, а також у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду у встановлений йому строк для виконання, відповідач, відповідно до приписів наведених вище норм законодавства, зобов`язаний був вжити відповідних заходів притягнення боржника до відповідальності.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що листи боржника від 30.06.2021 та від 05.10.2021 не можуть бути визначені як такі, що засвідчують наявність поважних причин для невиконання рішення суду, що набрало законної сили, або про неможливість його виконання у терміни, визначені виконавцем. Жодних доказів на підтвердження наведених у листах посилань на звернення боржника до ДПС України саме з приводу виконання цього судового рішення, боржником ні виконавцю, ні до суду у цій справі не надано.

Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено обставин та підстав, які б спростовували висновок суду першої інстанції про правомірність постанови державного виконавця від 28.10.2021 № 65285410 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Доводи апелянта про те, що приймаючи рішення про наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу, державний виконавець зобов`язаний не лише встановити сам факт невиконання рішення, а й упевнитися у відсутності поважних причин для його невиконання, у даному випадку, не є обґрунтованими, адже технічні аспекти у виконанні рішення суду, не є поважними причинами для його невиконання.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством у той час як позивачем не доведено наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, підстави до його скасування відсутні.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 310, 313, 315-316, 321-322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя: І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 31.08.2022р.)