Справа № 380/10474/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якому просить суд скасувати постанову від 20.07.2022 № 6476989 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

Ухвалою судді від 04.08.2022 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без руху, встановивши позивачу строк, протягом десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 22.08.2022 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2020, Головним управлінням ОСОБА_1 призначено з 12 червня 2020 року пенсію за вислугу років 25 років 8 місяців 7 днів, у тому числі стажу на посадах прокурорів 23 роки 3 місяці 9 днів відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697- VIІ «Про прокуратуру»,про що свідчить розпорядження від 12.01.2021 № 33. Виплата призначеної пенсії проводиться в порядку та строки визначені ст. 47 Закону України від 09.07.2003 № 1058 - IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснено всі можливі дії визначені чинними нормативно-правовими актами, якими встановлені повноваження та компетенція для належного та повного виконання рішення суду. А виплату донарахованих сум на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 неможливо провести, оскільки відсутні відповідні бюджетні призначення. Вважає, що постанова про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 30.08.2022 (вх. № 13025ел), у якому зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_1 рішенням № 33 від 12.01.2021 призначено пенсію за вислугу років. Заборгованість буде виплачена після виділення коштів з Державного бюджету України. 18.07.2022 в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» скеровано вимогу начальнику Головного управління ПФУ у Львівській області повідомити вичерпну інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/5904/20, з надання документального підтвердження виконання згаданого судового рішення (зокрема, правильну дату та номер рішення, яким призначено пенсію ОСОБА_1 за вислугу років). Одночасно зобов`язано повідомити про заходи, вжиті Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, які необхідні для виконання згаданого судового рішення у повному обсязі. Станом на 20.07.2022 вимог виконавчого документа не виконано. У державного виконавця відділу відсутні будь-які документальні підтвердження щодо виконання у повному обсязі виконавчого документа. На даний момент відсутні будь-які заборони щодо вчинення виконавцем виконавчих дій примусового характеру, а саме накладення штрафу зі невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавцю дій, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі № 380/5904/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 27 від 19.06.2020 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697 Про прокуратуру; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати з 12 червня 2020 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років 25 років 8 місяців 7 днів, у тому числі стажу на посадах прокурорів 23 роки 3 місяці 9 днів відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VII Про прокуратуру.

Постановою головного державного виконавця від 13.03.2021 ВП № 64769869 про відкриття виконавчого провадження, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 380/5904/20 виданого Львівським окружним адміністративним судом 24.02.2021.

Листом від 24.05.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 Головним управлінням призначено ОСОБА_1 з 12 червня 2020 року пенсію за вислугу років 25 років 8 місяців 7 днів, у тому числі стажу на посадах прокурорів 23 роки 3 місяці 9 днів відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697- VIІ «Про прокуратуру»,про що свідчить розпорядження від 12.01.2021 № 33. Також вказано, що виплату донарахованих сум пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі № 380/5904/20 буде проведено за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 20.07.2022 ВП №64769869 про накладення штрафу, за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. Зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення

Позивач вважає постанови відповідача про накладення штрафу протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 5 частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, постанова державного виконавця про накладення штрафу є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.п. 1, 16 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 зазначеного Закону установлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 згаданого Закону).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд встановив та підтверджено матеріалами, які містяться у даній справі, що позивач, на виконання рішення суду, призначив ОСОБА_1 з 12 червня 2020 року пенсію за вислугу років 25 років 8 місяців 7 днів, у тому числі стажу на посадах прокурорів 23 роки 3 місяці 9 днів відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697- VIІ «Про прокуратуру», здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 про що свідчить розпорядження від 12.01.2021 № 33.

У свою чергу, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, вжив всі дії та конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №380/12449/20, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, ГУ ПФ України у Львівській області не виконало в повному обсязі рішення суду у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Згідно з ст. 23, п.п. 20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до постанови КМ України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала чинності з 01.04.2021, впроваджено централізоване фінансування виплати пенсій.

Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, здійснюється централізовано після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Враховуючи зазначене, невиконання судового рішення ГУ ПФ України у Львівській області в частині виплати коштів нарахованих на виконання рішення суду за відсутності відповідного фінансового забезпечення та без фактичної наявності коштів з бюджету не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення перерахунку та виплати перерахованої суми пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

Тому, часткове невиконання судового рішення відбулось із незалежних від позивача причин, які слід визнати поважними у розумінні ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що постанова від 20.07.2022 № 6476989 про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова, не відповідає вимогам та принципам, передбаченим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнята необґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79007, ) про скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Курмана Богдана Григоровича від 20.07.2022 № 6476989 про накладення штрафу.

Стягнути з відділу примусового Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 2481,00 грн судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 31.08.2022.

Суддя Кедик М.В.