Справа № 320/3787/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
31 серпня 2022 року Справа № 320/3787/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №31 від 18.12.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу";

- поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 про що постановити відповідний наказ та внести зміни до трудової книжки;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 заробітну плату з 19.12.2019 по день поновлення на роботі;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду 50000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду за відсутності поважних причин.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звернула увагу на те, що позовна заява не була залишена без руху судом першої інстанції через пропуск строку звернення до суду, а прийнята до провадження судом з визнанням поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду та поновленням такого строку, після чого залишена судом без розгляду без з`ясування питання щодо наявності в позивача інших поважних причин пропуску строку звернення до суду та без надання йому відповідної можливості реалізувати своє процесуальне право та довести перед судом наявність інших відповідних поважних причин.

З огляду на це, апеляційний суд визнав передчасними та безпідставними висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом за відсутності поважних причин та, відповідно, щодо залишення його позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 прийнято адміністративну справу до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Василенко Г.Ю., позовну заяву залишено без руху, як таку що подано без додержання вимог встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду:

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав пропуску строку звернення до суду, ніж тих, що вказані у клопотанні поданому разом з позовною заявою та наданням відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали від 14.07.2022 позивачем подано до суду заяву про поновленння строку. В обрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем зазначено, що з моменту набрання законної сили рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №П/320/1343/20, а саме з 18.03.2021, у нього з`явились правові законні підстави оскаржити наказ про його звільнення. На думку позивача, такі обставини можна вважати нововиявленими.

Частина 1 статті 5 КАС України гарантує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Однак, гарантоване ст.55 Конституції України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке зазначає позивач, було обґрунтованим. Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити дії не свідчить, що порушення є реальним.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 520/2559/19 та від 20.02.2020 у справі № 520/3809/19.

Так, суд зазначає, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №31 від 18.12.2019 позивача звільнено з посади провідного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу".

При цьому, судом встановлено, що з цим позовом до суду позивач звернувся лише 25.03.2021.

З матеріалів справи судом встановлено, що листом Міністерства оборони України від 21.01.2020 №116/9/2/356 позивача було повідомлено про наказ № 31 від 18.12.2019.

Таким чином, принаймні у січні 2020 року позивачу було відомо про наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №31 від 18.12.2019, яким його звільнено з посади провідного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 в травні 2020 року звертався до суду про оскарження наказу № 114 від 03.12.2019 "Про затвердження результатів оцінювання службової діяльності", за результатами якого позивача було звільнено. В ході судових засідань розглядались питання і щодо про звільнення позивача.

Отже, можна дійти висновку, що позивач, починаючи з січня 2020 року знав про порушення своїх прав.

Посилання позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду № 320/1343/20 від 13.10.2020, яке набрало законної сили 13.11.2020 року, суд не може прийняти як доказ поважності пропуску строку, оскільки після набрання рішенням № 320/1343/20 законної сили до подачі цього позову до суду (25.03.2020) минуло більше чотирьох місяців, що також перевищує встановлений КАС України місячний строк.

В своїх постановах у справах № 520/3047/2020 від 31.03.21, № 340/448/19 від 09.08.21 Верховний суд неодноразово зазначав, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Вказані позивачем обставини не є незалежними від його волі та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що вказує на існування у позивача об`єктивної можливості реалізувати своє право на оскарження спірного наказу в установлений законом строк.

З огляду на викладене, суд зазначає, що надані скаржником докази поважності причин пропуску строку звернення до суду не підтверджують його неможливість звернутися до суду з даним позовом у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк.

У відповідності до положень ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.