Справа № 380/5499/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5499/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Служби безпеки України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 13.04.2019 по 02.07.2020 терміном 446 днів із розрахунку 588,99 грн в день із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність СБУ щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_2 при звільненні. Стягнуто із СБУ на користь ОСОБА_2 40000 грн за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 13.04.2019 по 02.07.2020.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Служби безпеки України задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_2 при звільненні. Зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 39235 (тридцять дев`ять тисяч двісті тридцять п`ять) грн 31 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Верховного Суду від 29 жовтня 2021 року вищевказані судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 14.12.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що станом на момент звільнення відповідач не провів із позивачем розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2015 2019 роки. Сума середнього заробітку за час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2019 роки по день фактичного розрахунку (03.07.2020) складає 262689,54 грн. Таким чином, середнє грошове забезпечення, яке підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні з урахуванням змісту постанови Верховного Суду від 29.10.2021 у цій справі становить 57660,35 грн (21.95% від 262689,54 грн). Просить позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що норми КЗпП України такі виплати здійснюються не розповсюджуються на військовослужбовців, поняття заробітна плата не є тотожними. Крім того, звертає увагу на абсолютну неспіврозмірність суми компенсації. Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, вказує, що така виплата як середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні не передбачена в структурі грошового забезпечення, визначеній Наказом № 515/ДСК і, отже, не є виплатою у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 30.03.2022 провадження у справі № 380/5499/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - зупинено до завершення дії воєнного стану на території України.

Ухвалою суду від 31.08.2022 поновлено провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу Голови Служби безпеки України від 11.03.2019 № 294-ОС по особовому складу майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я у відставку за пунктом а пункту 61, підпункту г пункту 62 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), та пунктом 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та виключено із списків особового складу з 11.03.2019.

Згідно листа фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 19.07.2019 № 21/3/1-2774 управлінням платіжним дорученням від 12.04.2019 № 242 перераховано на картковий рахунок позивача суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

31.08.2019 позивач звернувся до Голови Служби безпеки України із заявою щодо виплати йому компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в період з 2015 року по 2019 рік.

Листом від 16.09.2019 № 21/3/1-К-65/5 фінансово-економічне управління Служби безпеки України позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки з тих підстав, що додаткова відпустка учасникам бойових дій не має обов`язкового щорічного характеру, вона не надається у наступному році у разі її невикористання в минулому році, зокрема після закінчення дії особливого періоду. Таким чином підстави для виплати грошової компенсації у разі невикористання додаткової відпустки учасникам бойових дій законодавством не передбачені.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 № 1.380.2019.005305 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу на день звільнення 11.03.2019 компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2015 - 2019 роки загальним терміном 70 днів; стягнуто із Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2015 - 2019 роки загальним терміном 70 днів у сумі 39234, 07 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2015 - 2019 роки із розрахунку 588, 99 грн. в день із 13.04.2019 до дня фактичного розрахунку із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 у справі № 1.380.2019.005305 скасовано в частині задоволення вимоги про зобов`язання Служби безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2015 - 2019 роки із розрахунку 588, 99 грн. в день із 13.04.2019 до дня фактичного розрахунку із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. В цій частині прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог. Підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині стала передчасність звернення до суду.

03.07.2020 відповідачем перераховано заборгованість належної при звільненні компенсації за невикористану додаткову відпустку в сумі 39780, 83 грн.

Таким чином, у позивача виникло право на отримання середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України за період з 13.04.2019 року по 02.07.2020 року, що складає 446 календарних днів.

Враховуючи зміст довідки фінансово-економічного управління СБУ від 19.07.2019 року №21/2/2-879, відповідно до якої середньомісячне грошове забезпечення станом на 11.03.2019 року становило 17375,09 грн.

Середньоденна сума грошового забезпечення на день звільнення останнього становить 560,49 грн. (17375,09/31).

Отже, розмір середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 13.04.2019 року по 02.07.2020 року становить 249978,54 грн. (560,49 х 446).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Даний спір виник між сторонами у зв`язку з несвоєчасним перерахуванням позивачеві сум належних йому при звільненні з військової служби, розмір яких та необхідність виплати встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Зважаючи на те, що нормами спеціального законодавства, а саме, Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовця, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України, зокрема, його стаття 117, яка передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.04.2019 року у справі №806/889/17.

Як вже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи затримка розрахунку при звільненні в частині несвоєчасної виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 13.04.2019 року по 02.07.2020 року склала 446 днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 13.04.2019 року по 02.07.2020 року становить 249978,54 грн. (560,49 х 446).

Разом з тим суд зазначає наступне.

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладається обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплативши всі суми, що йому належать, а у разі невиконання такого обов`язку виникає відповідальність передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника під час його звільнення, зокрема захист права працівника на своєчасну оплату праці за виконану роботу. При цьому відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України спрямоване на компенсацію працівнику майнових витрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

При цьому, відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від розміру простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг такої відповідальності може бути неспівмірним та непропорційним наслідкам порушення.

Отже, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗПП України.

Зважаючи на зміст позовних вимог, позивачем ставиться питання про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 446 днів, в частині грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яка визначення рішенням Львівського окружного адміністративного суду та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.005305.

В даному випадку відповідно до довідки відповідача від 06.05.2021 №21/2/2-521 загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складав 184715,89 грн. (112938,00 (одноразова грошова допомога при звільненні) +31236,04 (компенсація за неотримане речове майно) +40541,85 (грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій).

Грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яка визначена рішенням у справі №1.380.2019.005305 складає 21,95% (40541,85 х 100 / 184715,89) від загальної суми виплат, які мали бути виплачені при звільненні.

Отже, виходячи з принципу пропорційності, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь 54870,29 грн. (21,95% від 249978,54 грн.).

Аналогічний підхід до визначення сум належних до виплати за несвоєчасний розрахунок при звільненні міститься у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30.11.2020 року у справі №480/3105/19.

Крім того, не підлягає задоволенню позовна вимога в частині виплати зазначеного середнього заробітку з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 р. №44 (далі - Порядок), з огляду на наступне.

Так, п. 1 Порядку передбачено, що такий визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Відповідно до п. 2 Порядку, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Разом з тим, середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за своєю правовою природою не є грошовим забезпеченням, винагородою або іншою виплатою, право на яку військовослужбовець набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, натомість носить компенсаційний характер та має на меті відшкодувати працівнику майнові втрати за несвоєчасний розрахунок з боку роботодавця.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладених норм діючого законодавства та встановлених обставин даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати сторонами не понесено.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не проведення повного розрахунку із ОСОБА_1 при звільненні.

Стягнути із Служби безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 54870,29 ( п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят) грн. 29 коп. за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 13.04.2019 по 02.07.2020.

В інших позовних вимогах відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.