Справа № 320/10869/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
30 серпня 2022 року № 320/10869/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяви в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 05.03.2019, а також здійснити виплату пенсії з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії з 01.04.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.04.2019, з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного відповідно до нової довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.04.2021 №ВСЗ/1715, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019, з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2022 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було повернуто апелянту.

Отже, рішення суду у цій справі набрало законної сили 27.06.2022.

31.05.2022 та 01.06.2022 на адресу суду від позивача надійшли дві аналогічні заяви про ухвалення додаткового рішення, шляхом встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Обґрунтовуючи вказані заяви, позивач зазначив, що пенсійний орган до теперішнього часу не виконав рішення, внаслідок чого існує загроза невиконання такого рішення і в майбутньому.

Вказані заяви були передані на розгляд судді Василенко Г.Ю. 26.08.2022, про що складено відповідний акт.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи встановив, що вищезазначеним рішенням вирішено всі позовні вимоги позивача. Окрім того, суд звертає увагу на те, що порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 382 КАС України.

Розглянувши вказані заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої-другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду, а не його обов`язком, на чому наголошено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року (справа № 823/1265/16; адміністративне провадження №К/9901/16261/18).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Європейський суд з прав людини у пункті 18 рішення від 12 травня 2011 року у справі Ліпісвіцька проти України (заява N 11944/05) звернув увагу й на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (див. пункт 197 рішення у праві Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (див. пункти 24-27 рішення від 13 червня 2006 року у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), N 2132/02).

У пункті 25 рішення від 22 лютого 2005 року у справі Шаренок проти України (заява N35087/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (див. п. 34 рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 589498/0).

Таким чином, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19 та від 23 грудня 2020 року у справі №704/1167/19.

Дослідивши заяви позивача, судом встановлено, що них не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про необхідність зобов`язання пенсійного органу подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Ті обставини, про які зазначає позивач у своїх заявах, носять характер припущень та фактично заява мотивована лише побоюваннями невиконання судового рішення.

Суд зауважує, що ухвалення судом рішення зобов`язального характеру не є достатньою підставою для встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Суд також звертає увагу на те, що рішення у цій справі набрало законної сили 27.06.2022, а заяви були направлені 27 та 28.05.2022, тобто ще до набрання рішенням у цій справі законної сили. Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що із вказаними заявами позивач звернувся до суду, навіть не надавши відповідачу можливості добровільного виконання судового рішення, не покладаючи на нього додаткового тягаря у вигляді встановлення судового контролю.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на момент звернення позивача до суду з відповідними заявами, у цій справі ще не були видані виконавчі листи. До виникнення обставин, які б свідчили про неможливість отримати виконання судового рішення у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, встановлення судового контролю у цій справі суд вважає недоцільним.

За таких обставин, суд вважає, що викладені позивачем у заявах обставини свідчать про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 248, 382 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про встановлення судового контролю.

2. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.