Справа № 560/7634/22
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7634/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Держави Україна в особі Головного управління Державного казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Держави Україна в особі Головного управління Державного казначейської служби України у Хмельницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо повторної відмови ОСОБА_1 в переведенні на отримання пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу" та щодо прийняття рішення №37 від 16.07.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2020, що дає право на отримання пенсії згідно з Законом України "Про державну службу" та перевести позивача на пенсію згідно з Законом України "Про державну службу" з дня досягнення ним 62 років -10.09.2020 з проведенням перерахунку пенсії та виплатою заборгованості;

- стягнути з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. моральної шкоди завданої неправомірними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з одночасним віднесенням присудженої суми за рахунок винуватих посадових осіб;

- стягнути з відповідачів понесені витрати по сплаті судового збору та на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", однак отримав лист-відмову від 15.04.2022 №2200-0304-8/24541.

Не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та вважаючи їх протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі відкрито провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 15.08.2022 надало до суду відзив, в якому вказує, що пенсійний орган правомірно відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки у останнього відсутнє відповідне право. Оскаржене рішення відповідач вважає законним та покликається на те, що станом на 01.05.2016 у позивача відсутній 10-річний стаж роботи безпосередньо на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. З урахуванням вказаного, у позові просить відмовити.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 15.08.2022 подало до суду клопотання про залишення позовних вимог без розгляду у зв`язку із пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку клопотанню відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що позивач активно вчинив всі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту.

Так, він звертався із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (справа №560/7942/20), крім того, у зазначеній справі позивач звертався із заявами про визнання протиправними дій вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, та про встановлення судового контролю.

Оцінюючи поведінку позивача та обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що позбавлення позивача права на звернення до суду через пропуск строку у зв`язку із тим, що він очікував самостійного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення у справі №560/7942/20, буде явно непропорційним.

Таким чином у задоволенні клопотання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залишення позовних вимог без розгляду у зв`язку із пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду слід відмовити.

Головне управління Державного казначейської служби України у Хмельницькій області 23.08.2022 подало до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що Державна казначейська служба України не перебувала із позивачем у цивільно-правових відносинах, а тому не завдала і не могла завдати останньому шкоди чи будь-яких інших втрат.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 2018 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

15.09.2020 позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою щодо переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 37 від 17.09.2020 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" в зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі №560/7942/20, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021, визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №37 від 17.09.2020 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період проходження військової служби з 14.05.1981 по 24.11.1982.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 37 від 16.07.2021 року ОСОБА_1 зараховано до стажу державної служби період проходження військової служби 1 рік 6 місяців 11 днів та відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" в зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII), з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі №560/7942/20, яке набрало законної сили згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021, встановлено, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по віку, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по віку відповідно до Закону № 3723-XII.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10000 грн, суд зазначає наступне.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, від 20.02.2018 у справі №818/1394/17.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, експертні висновки тощо.

Безспірно, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають психологічне напруження, розчарування та незручності, негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, вагомості наслідків.

Саме тому, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Проте, із встановлених по справі обставин вбачається, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не розкрив суті негативного впливу протиправної бездіяльності відповідача на його душевний та психічний стан, та інших втрат немайнового характеру.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, що прямо підтверджують заподіяння шкоди його здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру заподіяних саме бездіяльністю відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що до позовної заяви позивачем долучено договір про надання правової/правничої допомоги від 19.01.2022 №1/22, акт виконаних робіт (послуг), прибутковий касовий ордер від 19.07.2022 на суму 2000 грн.

Згідно п. 2.1 Договору про надання правової/правничої допомоги від 17.01.2022 №1/22, за надання правової допомоги Клієнт сплатив Адвокату всю суму гонорару, що становить 2000,00 гривень.

При цьому, суд бере до уваги, що акт виконаних робіт (послуг) від 19.07.2022 не підтверджує витрати на професійну правничу допомогу по даній справі, оскільки він складений щодо виконання договору №3/22. Натомість розрахунку витрат на правову допомогу відповідно до договору №1/22 від 19.01.2022 позивачем до суду не надано, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.07.2021 №37.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 10.09.2020 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Держава Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд. 10, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Держава Україна в особі Головного управління Державного казначейської служби України у Хмельницькій області (вул. Свободи, 70, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 37971775)

Головуючий суддя О.О. Михайлов