Справа № 520/3387/22
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

02 вересня 2022 р. справа № 520/3387/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявниця, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявила вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про переведення її доньки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на інший вид пенсії розраховану на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 10.12.2021 року; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення її доньки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на інший вид пенсії розраховану на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 10.12.2021 року.

Аргументуючи ці вимоги, зазначила, що орган публічної адміністрації допустив протиправну бездіяльність через неприйняття жодного з рішень, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, адміністративний орган, пенсійний орган, ГУ, Управління, орган публічної адміністрації), про прийняття позову до розгляду був сповіщений належним чином, проте покладеного судом обов`язку із подання відзиву та доказів в підтвердження доводів відзиву не виконав.

З огляду на причину виникнення спору та суть спору, обсяг приєднаних до позову доказів та зміст предмету доказування суд вважає, що спір підлягає вирішенню по суті на підставі наявних доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявниця є матір`ю малолітньої доньки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 .

10.12.2021р. заявниця звернулась до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою довільної форми про переведення на інший вид пенсії з проханням здійснити нарахування та виплату її доньки ОСОБА_2 пенсії у розмірі 50% пенсії годувальника ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За цим зверненням органом публічної адміністрації не було вчинено управлінського волевиявлення ані у формі рішення про , ані у формі відмови, а натомість було складено письмовий лист від 04.01.2022р. №49-28963/Х-02/8-2000/22, в якому для розгляду питання переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" запропоновано звернутися до відділу обслуговування громадян територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та документами або надати заяву та документи через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення пенсійного органу з приводу неприйняття рішення за її зверненням, заявниця ініціювала даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 46 Конституції України проголошено право громадян на соціальний захист.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як однопредметного та рівносильного акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково регламентована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі за текстом - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 4.1 розділу IV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно положень п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, обов`язок тероргану ПФУ вирішити звернення громадянина з приводу призначення, перерахунку пенсії чи переведення з одного виду пенсії на інший шляхом прийняття окремого письмового рішення виникає лише у разі подання таким громадянином заяви за формою згідно з додатком 2 до Порядку №22-1.

В постанові Верховного Суду від 11.06.2019р. по справі № 206/7230/16-а указано, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Водночас із цим, згідно з правовим висновком Верховного Суду від 27.11.2019р. по справі №748/696/17 (адміністративне провадження №К/9901/16284/18) якщо зміст звернення очевидно дає змогу оцінити намір заявника та у разі долучення до звернення усіх необхідних документів, то вимога адміністративного органу про форму заяви є надмірним формалізмом.

Таким чином, має місце існування двох взаємовиключних і прямо протилежних висновків Верховного Суду з одного і того ж юридичного питання (справа №206/7230/16-а та справа №748/696/17), а тому, зважаючи на ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 р. по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 р. по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли подання заявником звернення довільної форми (але з чітко окресленим питанням та з достатнім обсягом необхідних документів) не звільняє пенсійний орган від виконання обов`язку прийняти рішення по суті питання про призначення пенсії (перерахунок пенсії, перегляд розміру вперше призначеної пенсії чи переведення з одного виду пенсії на інший).

У спірних правовідносинах заявниця звернулась до начальника ГУ ПФУ в Харківській області Баєвой Г.О. з заявою про переведення на інший вид пенсії, в якій просила здійснити нарахування та виплату її доньки ОСОБА_2 пенсії у розмірі 50% пенсії годувальника ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказану заяву зареєстровано 10.12.2021 року згідно вхідного штампу пенсійного органу.

До заяви заявницею подано наступні документи (згідно переліку): 1) копія паспорту ОСОБА_1 ; 2) копія РНОКПП; 3) копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №8150; 4) копія посвідчення дружини померлого годувальника із числа ліквідаторів категорії І, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою №608752 від 10.01.2018 року; 5) копія посвідчення серії НОМЕР_2 ; 6) копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 ; 7) копія посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серія НОМЕР_4 ; 8) копія інваліда війни серія НОМЕР_5 ; 9) копія довідки від 01.03.1987 року; 10) копія довідки №216 видана Управлінням державної пожежної охорони УМВС в Луганській області; 11) копія картки обліку місця і тривалості робіт на об`єктах і території Чорнобильської АЕС, а також в 30-й зоні від 25.01.1987 року; 12) копія довідки від 30.01.1987 року; 13) копія виписки з акту огляду МСЕК №0016345; 14) копія витягу із акту огляду МСЕК №0016345; 15) копія Експертного висновку №6010 від 25.10.2017 року; 16) копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 20.12.2016 року; 17) копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2012 року; 18) копія дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_7 ; 19) копія РНОКПП ОСОБА_2 ; 20) копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.01.2017р.

Однак, пенсійним органом рішення по суті питання про переведення на інший вид пенсії за зверненням позивача від 10.12.2021р., прийнято не було.

Жодних претензій стосовно достатнього обсягу поданих документів до звернення від 10.12.2021р. пенсійним органом не висловлено.

Натомість було складено письмовий лист від 04.01.2022р. №49-28963/Х-02/8-2000/22, в якому для розгляду питання переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" запропоновано звернутися до відділу обслуговування громадян територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та документами або надати заяву та документи через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №814/1460/16 адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Продовжуючи розв`язання спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

До того ж і у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19 визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту ч.1 ст.2 КАС України було надано Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та охоронюваних законом інтересів.

Перевіривши аргументи учасників справи добутими по справі доказами в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд констатує, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов своє підтвердження, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення позовних вимог у спосіб захисту, сформульований у резолютивній частині даного акту органу судової влади України.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення інших витрат позивачем не надано.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_8 ; адреса АДРЕСА_1 ) від 10.12.2021 року про переведення її доньки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на інший вид пенсії, з урахуванням висновків суду по даній справі.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В. Старосєльцева