Справа № 320/6438/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
01 вересня 2022 року Київ № 320/6438/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву представника позивача Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
представник позивача Дяченко О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування січня 2016 як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 11.03.1016 по 28.02.2018 включно та невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.10.2021 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн; зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.03.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 78145,92 грн із одночасною компенсацією сум ПДФО з урахуваням раніше виплачених сум; стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн за період з 01.03.2018 по 01.10.2021 включно в сумі 192059,42 грн відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум ПДФО з урахуваням раніше виплачених сум та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 27.07.2022 позовна заява була визнана невідповідною вимогам процесуального законодавства та залишена без руху, позивачеві запропоновано усунути виявлені недоліки шляхом подання до суду належним чином оформленої позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній: обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги з посиланням на докази, що підтверджують ці обставини, а саме: інформації про розмір посадового окладу за посадами, на яких перебував позивач у спірні періоди; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин такого пропуску; зазначення суми загальних виплат, отриманих за спірний період у розрізі помісячних виплат та, наданням суду підтверджуючих документів про одержання цих сум (виписки з банку, копії квитанції про грошові перекази, тощо); подання до суду оригіналу платіжного доручення (квитанції) про сплату судового збору у розмірі 3969,60 грн. за чотири позовні вимоги немайнового характеру.

На виконання вимог суду, 17.08.2022, від представника позивача надійшла заява, за результатом огляду якої, суд констатує повне невиконання судового рішення, в тому числі, і в частині сплати судового збору.

Так, представник позивача вказує, що його довіритель звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 та п.13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Разом з цим, суд не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, ураховуючи таке:

звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій стосується лише справ, в яких предметом спору є правовідносини, пов`язані з реалізацією прав позивача як учасника бойових дій або предметом спору є правовідносини стосовно прав та гарантій особи як учасника бойових дій, тоді така особа звільняється від сплати судового збору.

При цьому, пункт 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" кореспондується із положеннями статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

З позовної заяви убачається, що предметом даного спору є реалізація права позивача як військовослужбовця на одержання індексації грошових доходів. Спір у зазначеній справі не пов`язаний із захистом прав позивача як учасника бойових дій, а отже відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 березня 2018 року у справі № 820/2891/17, від 26 березня 2018 року у справі №805/3967/17-а, від 03 квітня 2018 року у справі №814/2000/17, від 13 липня 2018 року у справі №461/618/17, від 23 серпня 2018 року у справі №800/416/17, від 07 серпня 2018 року у справі №826/14550/17, від 30 липня 2019 року у справі №701/226/19.

Крім того, суд не знаходить підстав для звільнення позивача від сплати судового збору згідно п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Так, статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода,обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У преамбулі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" зазначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтями 1,2 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, вказані правові норми свідчать про те, що індексація не є оплатою праці, тобто не є складовою заробітної плати.

З огляду на викладене, суд наголошує, що індексація грошового забезпечення не є тотожнім поняттю заробітна плата. Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація грошового забезпечення повинна бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист. Правова позиція Верховного Суду застосована у постановах від 03.04.2019 у справі N638/9697/17, від 30.09.2019 у справі N 750/9785/16-а, від 20.11.2019 у справі N 522/11257/16-а.

Судовий збір це грошова сума, яку сплачує особа, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), правовідносин, з яких він виник, і предмета позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" (у редакції від 03.10.2017 № 2147 VIII).

Спори щодо правовідносин, пов`язаних з процесом отримання індексації грошових доходів, не стосуються порядку, обсягу соціальних гарантій чи соціального і правового захисту ветеранів війни. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674 VI, слід враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав такої особи з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551 XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 та в постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі № 240/934/20, де Верховний Суд визнав необхідним обов`язок позивачів сплатити судовий збір за вирішення питання в судовому порядку про стягнення індексації грошового забезпечення.

При цьому, Верховний Суд не прирівнює індексацію грошового забезпечення до заробітної плати та не знайшов підстав для звільнення учасників бойових дій від оплати позову судовим збором.

Поміж іншого, норми Кодексу законів про працю України в частині стягнення заробітної плати та поновлення на роботі можуть застосовуватись до звільнених працівників, а оскільки позивач перебував на військовій службі і був військовослужбовцем, а не працівником військової частини, в спірних правовідносинах норми ст. 116 та ст. 117 КЗпП України застосуванню не підлягають, так як трудові відносини військовослужбовців Збройних Сил України регулюються спеціальним законодавством.

Таким чином, суд констатує відсутність у позивача підстав для звільнення його від сплати судового збору, встановлених статтею 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір повинен був бути сплачений ОСОБА_1 на загальних засадах.

Згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

На підставі з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2022 року, становить 2481,00 грн.

У позовній заяві міститься чотири вимоги немайнового характеру, тому заявникові необхідно було сплатити судовий збір у сумі 3969,60 грн., однак судовий збір сплачено не було, як і не було виконано інших вимог ухвали КОАС від 27.07.2022, зокрема, не подано позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній: обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги з посиланням на докази, що підтверджують ці обставини, а саме: інформації про розмір посадового окладу за посадами, на яких перебував позивач у спірні періоди; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин такого пропуску; зазначення суми загальних виплат, отриманих за спірний період у розрізі помісячних виплат та, наданням суду підтверджуючих документів про одержання цих сум (виписки з банку, копії квитанції про грошові перекази, тощо).

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Частиною п`ятою статті 169 КАС України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позову без руху.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 15.05.2019 у справі "Молдавська проти України" зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений КАСУ.

Згідно з ч. 5 ст. 169 КАСУ, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, враховуючи, що у встановлений судом строк позивачем не були усунуті недоліки, вказані в ухвалі суду від 27.07.2022, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 2, 132, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
позовну заяву представника позивача Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.