Справа № 280/7014/21
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

29 серпня 2022 року

м. Київ

справа №280/7014/21

адміністративне провадження № К/990/22132/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу адвоката Гришина Станіслава Володимировича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року

у справі № 280/7014/21

за позовом ОСОБА_1

до Голови Запорізької обласної ради Жук Олени Юріївни

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року провадження в адміністративній справі закрито.

Не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями, 15 серпня 2022 року адвокат Гришин Станіслав Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року, в якій просить вказані судові рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття «адміністративної справи» наведено у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

При цьому, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Таким чином, до адміністративних відносяться ті справи, що виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосується тих відносин, в яких один із його учасників- суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Між тим, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. В цьому випадку спір носитиме приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При цьому, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так , згідно з частинами першою, четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голови Запорізької обласної ради Жук Олени Юріївни, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Голови Запорізької обласної ради №7-р від 05 лютого 2021 року «Про проведення перевірки діяльності комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване розпорядження винесено з перевищенням владних повноважень, оскільки до повноважень голови обласної ради не віднесено створення будь-яких комісій, в тому числі, комісій для перевірки діяльності комунальних підприємств. Також персональний склад комісії з перевірки діяльності комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради» не відповідає положенням чинного законодавства України.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року провадження в адміністративній справі закрито відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України у зв`язку з тим, що позивач звернувся до адміністративного суду з вимогами, які мають розглядатись за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року вказану ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року залишено без змін.

При прийнятті рішення про закриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій. При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому є недостатнім поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його рішення, дії чи бездіяльність.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльності є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є не тільки суб`єктний склад правовідносин, а і предмет спору та характер спірних правовідносин.

Приймаючи рішення про закриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підставою для звернення позивача до суду про оскарження розпорядження голови Запорізької обласної ради від 05 лютого 2021 року № 7-р «Про проведення перевірки діяльності комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради» визначено те, що результати перевірки, яка проведена на підставі цього розпорядження голови Запорізької обласної ради від 05 лютого 2021 року № 7-р, покладено в основу рішення Запорізької обласної ради від 29 липня 2021 року № 68 «Про звільнення директора комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, та припинення укладеного з ним контракту до закінчення строку його дії».

Суд першої інстанції вказав, що за змістом вказаного розпорядження, Запорізька обласна рада, керуючись статтею 17, пунктом 18 частини шостої 6 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 24 Господарського кодексу України, рішенням обласної ради від 30 серпня 2018 року №19 «Про затвердження прядку проведення перевірок діяльності комунальних підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області», враховуючи листи Запорізької обласної прокуратури від 05 лютого 2021 року №09/1-159 вих. 21 та Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 05 лютого 2021 року №970/02/6-2021, а також, враховуючи, що за фактом пожежі, яка мала місце 03 лютого 2021 року на території комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради та яка призвела до загибелі людей, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області розпочато кримінальне провадження №00000097 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, вирішила провести перевірку діяльності комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (далі- Підприємство) за період з 01 вересня 2020 року по 01 лютого 2021 року з питань дотримання умов контракту (трудового договору) з його директором.

Отже, між позивачем та Запорізькою обласною радою мали місце трудові правовідносини, які припинилися зазначеним вище рішенням від 29 липня 2021 року № 68, прийнятим, за результатами перевірки, що була проведена на підставі оскаржуваного у цій справі розпорядження від 05 лютого 2021 року № 7-р. Будь-яких інших правовідносин між Запорізькою обласною радою та, як наслідок, головою Запорізької обласної ради і позивачем не виникало.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції вказав, що позивач звернувся до суду з метою захисту своїх трудових прав. Посада директора комунального некомерційного підприємства «Обласна інфекційна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради не є публічною службою в розумінні пункту 17 статті 4 КАС України, відтак, між позивачем і Запорізькою обласною радою виник трудовий спір.

На підставі вищезазначеного, враховуючи положення пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у адміністративній справі, оскільки спірні правовідносини не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд касаційної інстанції зазначає, що оскаржувані судові рішення є слушними, вмотивованими і такими, що ґрунтуються на законі, зокрема положеннях пункту 1 частини першої статті 238 КАС України. Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків судового рішення суду апеляційної інстанцій.

Колегія суддів також критично оцінює посилання скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17,від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 18 грудня 2019 року у справі № 826/2323/17, а також у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №807/3565/14, від 20 травня 2020 року у справі №821/1269/17 з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 вказано, що процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Самі по собі предмет позову та сторони справи можуть не допомогти встановити подібність правовідносин за жодним із критеріїв. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний). Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів вказує, що наведені скаржником правові висновки не приймаються Судом та відхиляються, оскільки останні були прийняті хоч і у подібних правовідносинах, проте за інших фактичних обставин і заявник не довів у касаційній скарзі про їх тотожність, тому вказане не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства, та, відповідно, правові позиції у справі № 280/7014/21.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Аналогічний підхід щодо застосування положень, зокрема пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, застосований Верховним Судом в ухвалах від 26 березня 2021 року у справі № 320/3465/20, від 28 вересня 2021 року у справі № 120/5152/20-а, від 07 лютого 2022 року у справі № 640/21018/21.

Керуючись статтями 238, 248, 328, 329, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Гришина Станіслава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2022 року у справі № 280/7014/21 за позовом ОСОБА_1 до Голови Запорізької обласної ради Жук Олени Юріївни про визнання протиправним та скасування розпорядження.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді Н.В. Коваленко

Т.Г. Стрелець