Справа № 640/13144/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 липня 2022 року м. Київ№ 640/13144/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у порядку письмового

провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доНаціональної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва
третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаНаціональне антикорупційне бюро України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, які полягають у виконанні запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 та направлення такого запиту до Генерального секретаріату Інтерполу;

- зобов`язати посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва скасувати виконання запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва повідомити Генеральний секретаріат Інтерполу про скасування виконання запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 .

В якості підстав позову позивач зазначає, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000209 від 24.03.2017; в межах вказаного кримінального провадження 08.08.2019 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України; 14.08.2019 детективом НАБУ винесено постанову про оголошення розшуку, яка була направлена на адресу Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва для організації міжнародного розшуку каналами Інтерполу; у подальшому, 31.01.2020 відповідачем направлено до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 ; приміткою до п. 1.1 Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, яка затверджена спільним наказом МВС, ГПУ, СБУ, ДМС, ДПА № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997, визначено вичерпний перелік органів, які мають право на звернення до НЦБ з відповідними запитами; у розумінні положень Інструкції, НАБУ не віднесено до кола правоохоронних органів; у даному випадку єдиним уповноваженим органом на звернення до НЦБ із вказаним запитом є лише Спеціалізована антикорупційна прокуратура, яка є органом Генеральної прокуратури; відповідно до положень п. 1.13.5 згаданої Інструкції, підставою для відмови у виконанні запиту є надходження запиту від відомств, установ та організацій, які, відповідно до законодавства України, не є правоохоронними органами; отже, виконання запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 здійснено відповідачем в порушення п. 1.13.5 Інструкції та без дотримання вимог ст. 19 Конституції України, що вказує на протиправність його дій.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу було передано судді Пащенку К.С.

26.06.2020 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/13144/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

16.07.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від Національного антикорупційного бюро України надійшло клопотання про вступ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки рішення по даній справі може вплинути на права та обов`язки Національного антикорупційного бюро України.

24.07.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що 22.08.2019 до ДМПС надійшов запит НАБУ (лист № 0432-192/27381 від 15.08.2019) щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 , у тому числі надіслано копію постанови про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_1 від 14.08.2019; п. 4.4.18 Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, яка затверджена спільним наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України від 09.01.1997 № 3/1/2/5/2/2, визначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до Національного центрального бюро; у запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, а саме який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи; з метою отримання необхідних документів до НАБУ було направлено лист від 18.09.2019 № IP/10831/19/G13/28551/ЕС5/R3/1 щодо надання належним чином завіреної копії ухвали слідчого судді про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; у відповідь листом НАБУ від 16.01.2020 № 0132-192/1199 направлено додаткові запитувані матеріали, необхідні для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу червоного оповіщення з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 , його затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції); тому, 31.01.2020 ДМПС звернувся до Генерального секретаріату Інтерполу із клопотанням про публікацію в інформаційній системі Інтерполу червоного оповіщення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 ; посилання позивача на положення п. 1.13.5 Інструкції з використання можливостей НБЦ, де зазначається, що НБЦ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів, якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами, є необґрунтованими, оскільки згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» Національне антикорупційне бюро України є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових; а тому, при розгляді запиту НАБУ та звернення за результатами такого розгляду Національним центральним бюро Інтерполу із клопотанням про публікацію в інформаційній системі Інтерполу червоного оповіщення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 , Департамент міжнародного поліцейського співробітництва НПУ діяв у відповідності до вимог законодавства України.

24.07.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

24.07.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб на стороні відповідача, а саме Національне антикорупційне бюро України та Офіс Генерального прокурора.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2020 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Національне антикорупційне бюро України (03055, м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000209 від 24.03.2017 за ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

В рамках зазначеного кримінального провадження старшим детективом Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України 08.08.2019 щодо ОСОБА_1 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, яке погоджене прокурором п`ятого відділу Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді САП Генеральної прокуратури України.

У зв`язку з неможливістю вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 08.08.2019 особисто ОСОБА_1 , зумовленою його відсутністю в місці проживання, старшим детективом Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України 14.08.2019 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного, у відповідності до якої оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одночасно, 14.08.2019 старшим детективом Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України винесено постанову про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного, у відповідності до якої оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом за вих. № 0432-192/27381 від 15.08.2019 Національне антикорупційне бюро України направило до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу для організації міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_1 постанову про оголошення останнього в міжнародний розшук у кримінальному провадженні № 0000209 від 24.03.2017.

30.08.2019 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/24681/19 задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Самойленко М.В., погоджене прокурором Управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва у суді САП ГП України Пономаренко В.П. Надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Листом за вих. № ІР/10831/19/G13/28551/ЕС5/R3/1 від 18.09.2019 Департамент міжнародного співробітництва Національної поліції України запросив у Національного антикорупційного бюро України належним чином завірену копію ухвали слідчого судді, суду про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

11.11.2019 ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справі № 760/23435/19 апеляційну скаргу прокурора задоволено та скасовано ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.08.2019. Клопотання старшого детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України Самойленка М.В., погоджене прокурором п`ятого відділу Управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України Пономаренком В.П. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000209 від 24.03.2017, за ознаками вчинення кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України задоволено. Обрано відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Листом за вих. № 19/2-2вих-20 від 11.01.2020 Офіс Генерального прокурора повідомив Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України про те, що не заперечує проти публікації червоного оповіщення стосовно ОСОБА_1 і повідомив про намір надіслати запит про його видачу (екстрадицію) у разі арешту, затримання чи встановлення місцезнаходження на території іноземної держави.

Листом за вих. № 0432-192/1709 від 16.01.2020 Національне антикорупційне бюро України надало Робочому апарату Укрбюро Інтерполу документи для організації здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом за вих. № 1Р/10832/19/G10/7024/FF10/R1/1 від 10.03.2020 Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України на адвокатський запит повідомив, що згідно обліків вихідної кореспонденції Департаменту 31.01.2020 на адресу Генерального секретаріату Інтерполу надіслано запит щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.03.2020 ухвалою Вищого антикорупційного суду у справі № 991/2271/20 задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Самойленка М.В. та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000209 від 24.03.2017 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Вважаючи дії посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, які полягають у виконанні запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 та направлення такого запиту до Генерального секретаріату Інтерполу протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав кваліфікувати спір як публічно-правовий і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, у яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.

Предметом розгляду адміністративної справи № 640/13144/20 є дії посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, які полягають у виконанні запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 та направлення такого запиту до Генерального секретаріату Інтерполу; зобов`язання посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва скасувати виконання запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 ; зобов`язання посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва повідомити Генеральний секретаріат Інтерполу про скасування виконання запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 .

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Національне антикорупційне бюро України є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Відтак не виникає сумнівів, що Національна поліція України та Національне антикорупційне бюро України є суб`єктами владних повноважень.

Однак для правильного встановлення змісту спірних правовідносин необхідно з`ясувати, чи Національна поліція України та Національне антикорупційне бюро України в цих відносинах наділені та здійснюють публічно-владні управлінські функції.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами (Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011).

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» унормовано, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Як передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» завданням Національного бюро є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.

Як слідує з матеріалів справи, листом за вих. № 0432-192/1709 від 16.01.2020 Національне антикорупційне бюро України надало Робочому апарату Укрбюро Інтерполу документи для організації здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на час виникнення спірних правовідносин міжнародний розшук каналами Інтерполу регулювався Інструкцією про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, яка затверджена спільним наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України від 09.01.1997 № 3/1/2/5/2/2 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.1 Інструкції вона визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.

Під правоохоронними органами України в цій Інструкції маються на увазі органи Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури, Служби безпеки, Держкомкордону, Державної митної служби, Державної податкової адміністрації України.

Підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: 1.3.1. Підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; 1.3.2. Підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; 1.3.3. Обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією; 1.3.4. Обміну досвідом роботи, законодавчими та іншими нормативними актами, учбово-методичною літературою з питань діяльності правоохоронних органів; 1.3.5. Обміну науково-технічною та іншою інформацією з питань боротьби із злочинністю (пункт 1.3. Інструкції).

Згідно з п. 4.1. Інструкції, використовуючи систему міжнародного розшуку в межах Інтерполу, правоохоронні органи України мають можливість: 4.1.1. Одержати інформацію про місцеперебування за кордоном та рід занять розшукуваних осіб: підозрюваних у вчиненні злочинів, звинувачуваних, засуджених, які ухиляються від кримінальної відповідальності чи відбування покарання з подальшою їх екстрадицією (видачею); 4.1.2. Встановити контроль за діяльністю та пересуванням осіб, які переховуються від правоохоронних органів за межами України; 4.1.3. Встановити місцезнаходження особи, яка виїхала за кордон і пропала безвісти; 4.1.4. Ідентифікувати особу; 4.1.5. Ідентифікувати невідомих хворих; 4.1.6. Ідентифікувати непізнані трупи.

Системне тлумачення зазначених правових норм дає підстави для висновку, що дії щодо скерування запиту про внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку особи з метою арешту та подальшої екстрадиції до України для притягнення до кримінальної відповідальності, а також подальша інформаційна взаємодія відповідного правоохоронного органу, що звернувся з таким запитом (у спірних правовідносинах Національне антикорупційне бюро України), із НЦБ не є публічно-владними управлінськими функціями. Зазначені відносини пов`язані із завданнями кримінального провадження.

Отже, Департамент міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України та Національне антикорупційне бюро України у спорі у справі № 640/13144/20 не здійснюють публічно-владні управлінські функції, що свідчить про відсутність обов`язкової ознаки адміністративної справи згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Спір у цій справі виник, зокрема, через дії посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, які полягали у виконанні запиту НАБУ щодо внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_1 та направлення такого запиту до Генерального секретаріату Інтерполу. Відтак перевірка правомірності таких діянь з огляду на положення п. 2 ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери. Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

З`ясування судом адміністративної юрисдикції законності проведення слідчих дій у кримінальному провадженні може призвести до передчасного вирішення питань, які підлягають розв`язанню судом під час розгляду кримінальної справи по суті. Така ситуація може негативно позначитись на перебігу і результатах кримінального провадження з точки зору виконання його основних завдань. Установлення правомірності/протиправності процесуальної дії в порядку адміністративного судочинства означатиме констатацію юридичного факту, який безпосередньо впливає на оцінку доказів, за межами встановленої кримінальним процесуальним законом процедури з порушенням закріпленої у статті 22 КПК України засади змагальності. Адже наведена засада вимагає надання іншим учасникам процесу можливості під час судового розгляду кримінального провадження взяти участь у дослідженні доказів, висловити свої позиції й аргументи щодо їх оцінки, які були б сприйняті судом і одержали відповідь при прийнятті рішення із цих питань (подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 520/1820/19).

Суд враховує, що за змістом відносини у даній справі не є владно-управлінськими, а оскаржувані дії посадових осіб Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, які полягали у виконанні запиту НАБУ, випливають з відносин в рамках розслідування кримінального провадження, а тому доходить висновку, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, натомість питання, які ставить перед судом позивач, можуть розглядатися за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішення питань щодо застосування статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, а також визначення належного порядку оскарження дій та бездіяльності, що стали предметом розгляду у справі № 640/13144/20, знаходиться поза межами повноважень адміністративного суду.

Аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.02.2022 у справі № 826/15154/17.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи викладене, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, суд вважає, що даний спір не підвідомчий адміністративному суду та підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається із квитанції № 0.0..1 від 12.06.2020 позивачем за подачу позову до Окружного адміністративного суду м. Києва було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Враховуючи, що провадження у справі підлягає закриттю, то наявні правові підстави для відшкодування позивачу судових витрат (судового збору) у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 238, 241, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження в адміністративній справі № 640/13144/20 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

2. Повернути ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., сплачений при зверненні до суду згідно з квитанцією № 0.0..1 від 12.06.2020.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 2 ст. 256 та п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя К.С. Пащенко