Справа № 460/7493/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/7493/22 пров. № А/857/9356/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань Смолинця А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за його позовом до Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя(і) у І інстанції Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 29 березня 2022 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради (далі Міськрада) № 241 від 13 листопада 1997 року у частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку та 1560 м2 для ведення особистого підсобного господарства.

Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі № 460/7493/22 у відкритті провадження за такою позовною заявою було відмовлено на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суддя виходив з того, що предметом спору є рішення органу місцевого самоврядування у частині передачі земельної ділянки у приватну власність, що випливає із цивільних правовідносин, а тому спір має приватноправовий характер.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. Вважає, що оспорюване рішення Міськради носить завідома протиправний характер, оскільки прийняте за відсутності наданих законом повноважень. На думку позивача, завідомо незаконне рішення не може створювати загрозу порушення приватного права, оскільки таке право удаване та не може підлягати захисту.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати оскаржувану ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача, належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, спірні правовідносини пов`язані із прийняттям Міськрадою рішення № 241 від 13 листопада 1997 року у частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку та 1560 м2 для ведення особистого підсобного господарства.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя виходив із того, що такий спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, а стосується захисту його приватних інтересів шляхом припинення цивільних прав і обов`язків іншої особи. Тому справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення суддею суду першої інстанції даного процесуального питання оскаржуваною ухвалою та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Як встановлено пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому частиною 3 цієї статті передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також пункт 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України дає визначення публічно-правовому спір, відповідно до якого це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Як вірно зазначив суддя суду першої інстанції, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

При цьому рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 травня 2022 року у справі № 569/25710/21, наявним у Єдиному державному реєстрі судових рішень, позовні вимоги ОСОБА_3 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Кам`янка-Бузьком у районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Куртяка Р.М., ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Рівненська міська рада про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії було задоволено.

Визнано незаконним рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Куртяка Р.М. щодо державної реєстрації земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з присвоєнням їй кадастрового номера :01:059:0348.

Скасовано кадастровий номер :01:059:0348.

На переконання апеляційного суду, із позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим Міськрадою рішенням № 241 від 13 листопада 1997 року у частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1000 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку та 1560 м2 для ведення особистого підсобного господарства, виходячи із власного матеріально-правового інтересу.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість відкриття провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 у справі, що розглядається, суддя суду першої інстанції в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слушно врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 552/9255/15-а, 485/1472/17, 525/1225/15-ц.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддя першої інстанції, вирішуючи зазначене процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 310, 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі № 460/7493/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді С. П. Нос
Р. П. Сеник
Постанова у повному обсязі складена 31 серпня 2022 року.