Справа № 540/3228/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/3228/21
02 вересня 2022 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
В провадженні Херсонського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України про визнання дій протиправними та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням суду першої інстанції від 23.11.2021 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби №840-о від 02.06.2021р. про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 03.06.2021р. по 23.11.2021 року в сумі 72 489,60 грн. (сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят дев`ять грн. 60 коп.) з вирахуванням податків та зборів.

Зобов`язано Державну митну службу України вчинити дії щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до органів Державної митної служби України з урахуванням висновків суду у цій справі.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Державної фіскальної служби України () на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 120383,66 грн. (дванадцять тисяч триста вісімдесят три грн, 66 коп) з утриманням податків та зборів.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 року апеляційні скарги Державної митної служби України, Одеської митниці Держмитслужби залишено без задоволення. Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року по справі №540/3228/21 залишено без змін.

Ухвалами Касаційного адміністративного суду від 01.07.2022 р., 05.07.2022 р., 22.07.2022 р., 08.08.2022 р., 09.08.2022 р. касаційні скарги повернуті особам, які їх подали.

23.08.2022 р. вхід.№26946/22 (№ЕС/3309/22 від 23.08.2022 р.) від Державної митної служби України надійшла заява про відстрочення виконання судового рішення у справі №540/3228/21.

Подана заява обґрунтована неможливістю виконання судового рішення у справі №540/3228/21 в частині зобов`язання Державної митної служби України вчинити дії щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до органів Державної митної служби України з урахуванням висновків суду у цій справі, оскільки відповідно до підпункту 18 пункту 11 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 Голова ДФС призначає на посаду та звільняє з посади заступників керівників територіальних органів ДФС, начальники митних постів.

З огляду на вказане, Державна митна служба України може вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до органів Державної митної служби України з урахуванням висновків суду у цій справі лише після виконання Державною фіскальною службою України рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №540/3228/21, а саме скасування Головою ДФС(Головою комісії з реорганізації ДФС) наказу Голови Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби №840-о від 02.06.2021р. про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України.

Розглянувши подану заяву, доводи наведені заявником в її обґрунтування, суд дійшов висновку про відмову в її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч.3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, із змісту даної норми висновується, що стаття 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначає підстави та порядок відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі з метою створення оптимальних умов для належного та якісного його виконання у процесі виконавчого провадження.

Наведена норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Інститут розстрочення та відстрочення виконання рішення суду впроваджений саме з метою забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Як зазначається в заяві Державної митної служби України, ОСОБА_1 неможливо призначити (перевести) на рівнозначну посаду до органів Державної митної служби України, з урахуванням висновків суду у цій справі, оскільки Комісією з реорганізації Державної фіскальної служби не виконано рішення суду та не скасовано наказ №840-о від 02.06.2021р. про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 .

Отже, бездіяльність одного державного органу призводить до неможливості виконання рішення суду іншим державним органом.

Така бездіяльність є порушенням статті 129-1 Конституції України, яка визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. І саме Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Таким чином, для відстрочення виконання рішення суду повинна бути наявність обставин, що ускладнюють виконання. На підтвердження факту існування таких обставин заявник повинен подати суду докази, відповідно до вимог статей 72-80 КАС України.

Крім того, як встановлено судом, відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень за пошуком « ОСОБА_1 » наявні відомості про виконавчі провадження:

- №АСВП 62506429 відкрите 08.07.2020 року Відділом примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Боржник по справі Одеська митниця ДФС. Стан ВП завершено;

- №АСВП 67977141, огран ДВС: ВПВР ДДВС МЮУ. Боржник по справі Одеська митниця ДФС. Стан ВП відмовлено у відкритті;

- №АСВП 69529303 відкрите 01.08.2022 року Відділом примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Боржник по справі Одеська митниця ДФС. Стан ВП відкрито;

- №АСВП 69564907 відкрите 09.08.2022 року ВПВР ДДВС МЮУ. Боржник по справі Державна митна служба України. Стан ВП відкрито;

- №АСВП 69594694, огран ДВС: Відділ примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Боржник по справі Одеська митниця ДФС. Стан ВП відмовлено у відкритті.

Отже, зазначені відповідачем у заяві обставини, не є обставинами, які ускладнюють виконання рішення суду та не є підставою для відстрочення виконання рішення.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).

Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в коло правовідносин, на які покладалася особа щодо легітимності добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»).

Іншими словами, свідоме уникнення виконання обов`язків державного органу не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та у справах «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Суд також враховує п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Правомірне очікування виникає у тому випадку, коли внаслідок заяв чи обіцянок від імені органу публічної влади, або внаслідок усталеної практики в особи сформувалося розумне сподівання, що стосовно до неї орган публічної влади буде діяти саме так, а не інакше.

Конституційний Суд України також вказував, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі працівників повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими (абзац сьомий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 07.07.2004 № 14-рп/2004).

З огляду на це Конституційний Суд України зазначає, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заява про відтермінування виконання рішення не містить об`єктивного та розумного обґрунтування, яке б враховувало приписи Конституції України та міжнародних правових актів.

Керуючись статтями 2-9, 72-77, 241, 243, 256, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державної митної служби України за вхід.№26946/22 від 23.08.2022 (№ЕС/3309/22 від 23.08.2022 р.) про відстрочення виконання судового рішення у справі №540/3228/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала по справі може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.