Справа № 160/8632/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2022 року Справа № 160/8632/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи: з 22.08.1996 року по 26.11.2000 року, з 27.11.2000 року по 16.03.2003 року, з 17.03.2003 року по 10.04.2004 року, з 21.06.2004 року по 31.03.2022 року, до позивача пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення позивачу пенсії за Списком № 1 згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача, подану 23.05.2022 року, про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду у даній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-2), яким відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, через незарахування всіх періодів роботи. Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії, зазначає, що надав необхідний пакет документів, що підтверджує пільговий стаж роботи. Вказує, що робота у спірні періоди на підземних роботах відноситься до Списку № 1. Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Позивач стверджує, що трудова книжка містить записи на підтвердження роботи за періоди, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до Списку № 1. В трудовій книжці міститься посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином. Крім того, в трудовій книжці є відомості щодо характеру роботи в спірний період, а саме зазначено «з повним робочим днем на підземних роботах». Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
По суті спору відповідач-1 зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювані поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) страховий стаж позивача, обрахований по 22.05.2022 року, становить 26 років 9 місяців. Згідно рішення про відмову в призначенні пенсії пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 14 років 11 місяців 05 днів, в тому числі: стаж роботи в підземних умовах (ст. 14-25) 07 років 01 місяць 20 днів, стаж роботи в підземних умовах за провідними професіями (ст. 14-20) 07 років 9 місяців 15 днів. До пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058 зараховано періоди роботи позивача з 27.07.2000 року по 26.11.2000 року, з 27.11.2000 року по 16.03.2003 року, з 17.03.2003 року по 10.04.2004 року, з 21.06.2004 року по 21.07.2008 року та з 27.07.2015 року по 22.05.2022 року. З огляду на зазначене вище, наявний пільговий стаж за Списком №1 є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. З ст.114 Закону №1058 (25 років). Щодо зарахування періодів робота: з 22.08.1996 року по 26.07.2000 року, з 02.08.2008 року по 30.06.2015 року по пільгового стажу, відповідач-1 зазначає наступне. Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01.09.1994 року по 25.05.1999 року навчався в Національній гірничій академії України. Записи трудової книжки не містять інформацію про роботу позивача з 22.08.1996 року по 26.07.2000 року, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно до записів зазначеної вище трудової книжки з 20.04.2000 року по 12.07.2000 року позивач працював на посаді охоронника, яка не передбачає права на призначення пенсії на пільгових умовах, з 01.08.2008 року переведено гірничим робітником поверхні по 2 розряду за станом здоров`я (шахта «ім. Героїв космосу»), з 02.02.2009 року по 17.09.2012 року переведено гірником поверхні по З розряду (шахта «ім. Героїв космосу»). Дані професії не передбачають безпосередньо зайнятість повний робочий день на підземних, отже, відсутні правові підстави для зарахування вищезазначених періодів до пільгового стажу за Списком №1. З 21.09.2012 року по 30.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року, з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року, з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року позивач працював в ТОВ «Сігма-Ком» підземним прохідником з повним робочим днем в шахті на період виконання робіт. Записи трудової книжки серії НОМЕР_2 не містять відомостей про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи, проведення атестації робочих місць та інші відомості, що визначають пільговий характер роботи. Відповідно до п. 1, 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Відповідач зазначає, що до заяви про призначення пенсії Позивачем не надано довідку ТОВ «СІГМА-КОМ» від 21.11.2019 року №223. Відповідно до цієї довідки позивач виконував гірничі роботи на підземній дільниці монтажно-демонтажних робіт в шахті на видобуванні вугілля в ПАТ «Павлоградвугілля» ВСП шахта «ім. Героїв Космосу» на посаді прохідника. Довідка від 21.11.2019 року № 223 має посилання на накази про проведення атестації робочих місць, проте, до заяви про призначення пенсії відповідні накази не були надані. З огляду на викладене, відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу згідно довідки від 21.11.2019 року № 223 періоди роботи позивача у ТОВ «СІГМА-КОМ» з 21.09.2012 року по 30.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року, з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року, з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року на посаді прохідника. Враховуючи викладене, просить відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .
23.05.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».
В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідачем-2 зазначено наступне:
- відмова в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із заявою № 1287 від 23.05.2022 року, наданою для призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»;
- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правом на пенсію незалежно від віку користуються працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а робітники провідних професій (прохідники, гірники очисного забою…) за умови зайнятості на цих роботах не менше 20 років;
- відповідно наданих заявником документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 09 місяців, з них стаж роботи в підземних умовах ст. 14-25 07 років 01 місяць 20 днів, стаж робота в підземних умовах на провідних професіях 07 років 09 місяців 15 днів. В загальній кількості стаж роботи в підземних умовах складає 14 років 11 місяців 05 днів.
Відповідачем-2 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до ч. 3. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.
Не погоджуючись з відмовою відповідача-2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого облікуна підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Як встановлено судом, відповідачем-2 прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах через відсутність законодавчо встановленого пільгового віку.
Відповідач-1 у відзиві пояснив, що підставою для незарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу є відсутність документів про проведення атестації робочого місця позивача та підтвердження професії позивача щодо відповідності списку №1.
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював та навчався у спірні періоди, не зараховані відповідачем-2:
- з 01.09.1994 року по 25.06.1999 року в Національній гірничій академії України;
- з 20.04.2000 року по 12.07.2000 року в ТОВ «Штаб «ЩИТ» на посаді охоронця;
- з 27.07.2000 року по 17.09.2012 року в шахті імені «Героїв Космосу» ГХК «Півлоградвугілля» гірничом майстром підземним з повним робочим днем в шахті; гірничо-робочим підземним другого розряду з повним робочим днем в шахті; гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті; учнем прохідника підземним з повним робочим днем в шахті; прохідником підземним четвертого розряду з повним робочим днем в шахті; прохідником підземним п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті; після перейменування у ВАТ «Півлоградвугілля» гірником підземним другого розряду, пов`язаний з підземними роботами; гірником підземним третього розряду, пов`язаний з підземними роботами; гірником поверхні;
- з 21.09.2012 року по 30.12.2012 року підземним прохідником з повним робочим днем в шахті в ТОВ «Сігма-Ком»;
- з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року підземним прохідником з повним робочим днем в шахті в ТОВ «Сігма-Ком»;
- з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року підземним прохідником з повним робочим днем в шахті в ТОВ «Сігма-Ком»;
- з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року підземним прохідником з повним робочим днем в шахті в ТОВ «Сігма-Ком»;
- з 27.07.2015 року по день звернення до суду в ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» прохідником четвертого розряду з повним робочим днем в шахті, гірником з ремонту гірничих виробок п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті, прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить печатки підприємств-роботодавців позивача про атестацію робочих місць позивача та професій за списком №1.
Позивач в позовній заяві, зокрема, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи: з 22.08.1996 року по 26.11.2000 року, з 27.11.2000 року по 16.03.2003 року, з 17.03.2003 року по 10.04.2004 року, з 21.06.2004 року по 31.03.2022 року, до позивача пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення позивачу пенсії за Списком № 1 згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
В межах заявлених позивачем позовних вимог, суд розглядане наявний між учасниками судового процесу спір.
З наявного в матеріалах справи протоколу розрахунку стажу з ППВП ПФУ встановлено, що позивачу:
- період навчання з 01.09.1994 року по 25.06.1999 року зараховано до загального стажу;
- період роботи з 20.04.2000 року по 12.07.2000 року зараховано до загального стажу, проте не зараховано до пільгового;
- період роботи з 27.07.2000 року по 31.07.2008 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за списком №1;
- періоди роботи з 02.08.2008 року по 02.02.2009 року, з 03.02.2009 року по 17.09.2012 року, з 21.09.2012 року по 30.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року, з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року, з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року зараховано до загального стажу, проте не зараховано до пільгового;
- період роботи з 27.07.2015 року по 22.05.2022 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за списком №1.
Отже, судом встановлено, що права позивача в частині зарахування до пільгового періоду роботи за списком №1 стаж з 27.07.2000 року по 31.07.2008 року та з 27.07.2015 року по 22.05.2022 року, не порушені, оскільки вказані періоди роботи позивача зараховані до пільгового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за списком №1, про що зазначено під час перерахунку стажу в оскаржуваному рішенні, а саме: в загальній кількості стаж роботи в підземних умовах складає 14 років 11 місяців 05 днів.
Відтак, у зв`язку з порушення прав позивача в цій частині, відсутні спірні правовідносини, які підлягають судовому захисту.
У зв`язку з відсутністю порушених прав позивача у зазначеній частині, позовна заява не підлягає задоволенню в цій частині.
Стосовно зарахування періоду навчання до пільгового стажу, судом встановлено наступне.
Стаття 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» встановлює, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» №2636-ІV від 02.06.2005 року встановлено, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Відповідно до запису №1 трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 навчався з 01.09.1994 року по 25.06.1999 року в Національній гірничій академії України.
Згідно запису №2 трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 почав працювати лише 20.04.2000 року на посаді охоронця ТОВ «ШТАБ «ЩИТ».
Наданими до суду документами підтверджено, що для зарахування періоду навчання до пільгового стажу, позивачем не виконано обов`язкову умову щодо працевлаштування після навчання протягом 3 місяців за набутою професією.
Позивач був працевлаштований лише 20.04.2000 року за посадою охоронця ТОВ «ШТАБ «ЩИТ», яка не надає право на призначення пільгової пенсії, оскільки відповідна професія не віднесена до списків, затверджених Кабінетом Міністрів України.
З цих підстав, період навчання позивача з 01.09.1994 року по 25.06.1999 року в Національній гірничій академії України та період роботи з 20.04.2000 року по 12.07.2000 року в ТОВ «Штаб «ЩИТ» на посаді охоронця не підлягають зарахуванню до стажу роботи, що надає право на призначення пільгової пенсії.
Отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.
Стосовно періодів роботи з 02.08.2008 року по 02.02.2009 року, з 03.02.2009 року по 17.09.2012 року, з 21.09.2012 року по 30.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року, з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року, з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року, які зараховані відповідачем-2 до загального стажу, проте не зараховані до пільгового, судом встановлено наступне.
У вказані період роботи, позивач працював гірником підземним, підземним прохідником з повним робочим днем в шахті.
Трудова книжка позивача містить в записах про періоди роботи відмітку про роботу позивача повний робочий день в шахті.
Відповідачем-2 не зараховані спірні періоди через відсутність атестації робочого місця.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
У постанові Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.
Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
При цьому Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Такі висновки Верховного Суду України не суперечать зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивачем додано до матеріалів адміністративної справи та надавалась до пенсійної справи довідка ТОВ «СІГМА-КОМ» від 21.11.2019 року № 223 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що позивач в періоди з 21.09.2012 року по 30.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року, з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року, з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року працював повний робочий день на підземних роботах в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СІГМА-КОМ», а саме виконував гірничі роботи на підземній дільниці монтажно-демонтажних робіт в шахті на видобуванні вугілля в ПАТ «ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ВСП шахта «ім. Героїв космосу».
Також у вказаній вище довідці від 21.11.2019 року № 223 в графі «додаткові відомості» зазначено, що сумісництва професій не було, роботи на поверхні не виконував; відпустками без збереження заробітної плати не користувався.
Вказана довідка надавалась позивачем разом з іншими документами для призначення пенсії на пільгових умовах, що підтверджується розпискою-повідомленням від 23.05.2022 року № 1287, та посиланням на неї у відзиві відповідача-1.
При цьому, відповідачем-2 до пільгового стажу роботи зараховано періоди праці позивача на тому ж самому підприємстві та на тій самій посаді до початку спірного періоду та після його закінчення за відсутності зміни умов праці.
Твердження відповідача-2, викладені у відзиві, стосовно надання пільгової довідки, проте не надання наказів про атестацію робочих місць, не спростовують факту проведення атестації, оскільки вказана довідка видана компетентними особами підприємства-роботодавця позивача, містить всі необхідні підписи та печатки, складена встановленої форми.
Довідка невизнана підробленою або недійсною, відтак, викладені в ній факти є підтвердженими.
Стосовно твердження відповідача-2 про те, що записи трудової книжки серії НОМЕР_2 не містять відомостей про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи, проведення атестації робочих місць та інші відомості, що визначають пільговий характер роботи, суд зазначає наступне.
Відповідно до речення 1 пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
З огляду на цю норму суд застосовує чинну на час роботи позивача постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 року №36, посилання на яку містить в довідці від 21.11.2019 року №223.
Спірні періоди роботи за професіями позивача гірник підземний, підземний прохідник віднесені до пункту 1.1а підрозділу 1 розділу 1 списку 1 Постанови №36.
Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах, або інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди, суду не надано.
З огляду на досліджені обставини справи, суд визнає протиправним рішення відповідача-1 щодо незарахування до періоду роботи позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії за списком №1, періоди роботи з 02.08.2008 року по 02.02.2009 року, з 03.02.2009 року по 17.09.2012 року, з 21.09.2012 року по 30.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року, з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року, з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року.
Як наслідок, для ефективного відновлення прав позивача підлягає задоволенню вимога про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи періоди роботи з 02.08.2008 року по 02.02.2009 року, з 03.02.2009 року по 17.09.2012 року, з 21.09.2012 року по 30.12.2012 року, з 02.01.2013 року по 30.12.2013 року, з 03.01.2014 року по 30.12.2014 року, з 13.01.2015 року по 30.06.2015 року.
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управління ПФУ в Донецькій області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 23.05.2022 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як визначений суб`єкт призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією від 15.06.2022.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна