Справа № 380/3856/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 рокуСправа № 380/3856/22 пров. № А/857/10068/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року (суддя Качур Р.П., м.Львів, повний текст складено 3 червня 2022 року),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (далі Митниця) в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 24.01.2022 №15-дс (далі Наказ №15-дс).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що Наказ №15-дс є правомірним, так як позивач знаючи про свій обов`язок виконувати наказ Митниці «Про посилення заходів митного контролю» від 11.10.2021 №254 (далі Наказ №254) та здійснювати фотографування транспортних засобів (08.11.2021) не повідомляв ані свого безпосереднього керівника, ані керівника вищого рівня чи керівництво Митниці про неможливість виконання ним цього обов`язку та необхідність його забезпечення повним матеріально-технічним забезпеченням.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що причиною невиконання належних чином посадових обов`язків позивачем, є, зокрема, відсутність забезпечення останнього належними матеріально-технічними засобами. Відтак, за даних правовідносин неможливо стверджувати, що за спірних відносин має місце «вина» виключно працівника. Як вже встановлено судом, невиконання роботодавцем свого обов`язку теж є причиною «дисциплінарного проступку», за наслідками розгляду якого і винесено оскаржуваний Наказ.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 29.06.2021 уклав контракт із Митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України про проходження державної служби №119 (далі Контракт; а.с.12-17).

Відповідно до пункту 9 цього Контракту відповідач зобов`язується, зокрема, створювати належні умови праці, своєчасно та у повному обсязі забезпечувати особу матеріально-технічними ресурсами, необхідними для виконання її посадових обов`язків.

У свою чергу, згідно з пунктом 10 Контракту особа зобов`язана зокрема, виконувати обов`язки, визначені у Законі України «Про державну службу», відповідних положеннях про структурні підрозділи державного органу, посадовій інструкції, та умовах цього контракту.

Як слідує з витягу з наказу відповідача «По особовому складу» від 29.06.2021 № 21-о ОСОБА_1 , призначено з 01.07.2021 на посаду державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Митниці (далі Посада) з посадовим окладом згідно з штатним розписом митниці в розмірі 6345 грн, шляхом укладання контракту про проходження державної служби, в порядку переведення з Галицької митниці Держмитслужби (а.с.42).

Наказом відповідача «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » від 23.11.2021 № 34-дс порушено дисциплінарне провадження стосовно позивача та встановлено термін такого провадження з 23.11.2021 по 05.01.2022.

Відповідно до характеристики від 08.12.2021, ОСОБА_1 характеризований відповідальним, працьовитим, ініціативним, здібним працівником та грамотним спеціалістом, здатний на високому рівні забезпечити виконання покладених на нього завдань.

Службовою запискою від 15.12.2021 №7.14-10/23/187, позивача повідомлено про дату, час і місце засідання дисциплінарної комісії, про що свідчить його особистий підпис.

15.12.2021 ОСОБА_1 надав пояснення у яких вказав, що під час оформлення 08.11.2021 автомобілів з реєстраційними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 здійснив фотографування багажних відсіків зазначених автомобілів, на свій власний телефон. Однак при здійсненні фотографування на телефоні позивача не спрацював фокус в камері телефону, тому зображення вийшли не чіткими.

Як слідує із службової записки від 23.12.2021 № 7.4-10/23/1005 позивача повідомлено про внесення керівнику Митниці подання за результатами розгляду дисциплінарної справи та вказано на необхідності подання позивачем письмового пояснення суб`єкту призначення (а.с.21).

У поданні від 23.12.2021, запропоновано Управлінню по роботі з персоналом Митниці підготувати проект наказу про порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача. Також у вказаному поданні, на підставі зібраних в ході здійснення дисциплінарного провадження документів, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), за вчинення якого, згідно з положеннями пункту 2 частини першої, частини третьої статті 66 Закону №889-VIII може бути оголошено догану (а.с.22-27).

Наказом №15-дс застосовано до позивача дисциплінарне стягнення догану (а.с.18-20).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійна виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно із частиною першою статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни, державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

На підставі пункту 5 частини другої статті 65 вказаного Закону дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Положеннями частини першої статті 66 Закону №889-VIII визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

За правилами статті 68 Закону №889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Згідно із частинами першою, дев`ятою - одинадцятою статті 69 Закону № 889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ч. 1 статті 75 Закону №889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною 1 статті 74 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша і друга статті 77 Закону № 889-VIII).

З системного аналізу вказаних вище положень діючого у цій сфері законодавства можна дійти висновку про те, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця, а також бути застосованим тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Одночасно у постанові від 10 березня 2020 року по справі № 820/2054/17 Верховний Суд дотримується правової позиції, відповідно до якої, «дисциплінарне стягнення» - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до державного службовця, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому об`єктивна сторона проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених положеннями загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом № 889-VІІІ, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів та розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Особливе значення під час визначення діяння державного службовця як «дисциплінарного проступку» має наявність у вчиненні цього діяння «вини» державного службовця, тобто певного психічного ставлення особи до своїх протиправних дій і їхніх шкідливих наслідків.

Об`єктивною стороною вчиненого порушення, на думку відповідача, є нечіткість фотознімків багажних відсіків автомобілів НОМЕР_1 та НОМЕР_3 .

«Порядок здійснення фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 370 (далі Порядок № 370).

Відповідно до пунктів 1,2 Порядку № 370, цей Порядок визначає процедуру здійснення фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами щодо товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України. У цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:

засоби фото-, відеофіксації - технічні засоби митного контролю, які призначені для запису, зберігання, а також за наявності технічних можливостей - відтворення фото-, відеоінформації (комплекти відеообладнання, фотокамери цифрові, відеокамери цифрові, зокрема індивідуальні портативні відеокамери).

За наявності у підрозділі митного оформлення органу доходів і зборів індивідуальних портативних відеокамер усі огляди (переогляди), фізичні огляди, передбачені статтею 266 Митного кодексу України, та огляди, що проводяться за ініціативою контролюючих та правоохоронних органів, обов`язково фіксуються із застосуванням таких відеокамер (пункт 6 Порядку № 370).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 370 перед застосуванням засобів фото-, відеофіксації посадова особа, яка проводить огляд (переогляд), перевіряє їх готовність до застосування, в тому числі наявність вільного місця на накопичувачі, точну дату та час у налаштуваннях до засобів фото-, відеофіксації, а також встановлює автоматичні налаштування якості зйомки.

Вказаним Порядком також визначено вимоги до фотознімків, зокрема, щодо об`єктів, які підлягають фотографуванню, їхнього положення на фото, стану, відображення дати та часу на фотознімках.

Разом з тим, такі вимоги встановлені до саме до технічних засобів митного контролю, які призначені для запису, зберігання, а також за наявності технічних можливостей - відтворення фото-, відеоінформації (комплекти відеообладнання, фотокамери цифрові, відеокамери цифрові, зокрема індивідуальні портативні відеокамери).

З матеріалів справи встановлено та це не заперечується сторонами, що фотографування об`єктів митного контролю здійснювалося позивачем на свій особистий телефон.

Відповідно до пункту 1.11 «Порядку використання, забезпечення та обліку технічних засобів митного контролю регіональними митницями, митницями», затвердженого Наказом Держмитслужби України від 20.09.2007 №780, перелік технічних засобів, які використовуються або можуть використовуватися митницями при здійсненні митного контролю, наведено в додатку 1 до цього Порядку.

Так, відповідно до додатку 1 до Порядку № 780 технічними засобами дізнання та документування у справах про контрабанду є комплекти відеообладнання, диктофони цифрові, відеокамери цифрові, фотокамери цифрові.

Як зазначає позивач, необхідність використання власного телефона в якості технічного засобу фіксування митного оформлення, зумовлено незабезпеченням позивача належними засобами документування роботодавцем.

Вказані обставини підтверджуються доповідною запискою від 14.03.2022 № 7.4-28-05/26/875 відповідно до якої будь-які записи за листопад 2021 року у журналі видачі та приймання технічних засобів митного контролю на митному посту «Яворів» Митниці відсутні. Зокрема у відділ митного оформлення № 3 митного поста «Яворів» Митниці відсутні технічні засобами для здійснення фотографування. Фотографування здійснюється особистими пристроями працівників. До керівництва відділу (поста) для отримання технічних засобів для здійснення фотографування 08.11.2021 ОСОБА_1 не звертався.

У свою чергу, відповідно до пункту 9 Контракту укладеного між сторонами у справі, Митниця зобов`язується створювати належні умови праці, своєчасно та у повному обсязі забезпечувати особу матеріально-технічними ресурсами, необхідними для виконання її посадових обов`язків.

Вказаним Контрактом покладено на роботодавця та працівника взаємні права та обов`язки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що належне виконання, зокрема, позивачем, своїх посадових обов`язків пов`язане також із належним забезпеченням останнього матеріально-технічними ресурсами роботодавцем. Доказів такого забезпечення матеріали справи не містять.

Відтак, за даних обставин неможливо стверджувати, що за спірних відносин має місце «вина» виключно працівника. Як вже встановлено судом, невиконання роботодавцем свого обов`язку теж є причиною «дисциплінарного проступку», за наслідками розгляду якого і винесено оскаржуваний наказ.

Посилання скаржника, що позивач не дотримався вимог Наказу №254 не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, так як цим Наказом особиста відповідальність за належне забезпечення здійснення митних формальностей працівниками Митниці, в тому числі і проведення фотографування вантажних відсіків транспортних засобів, покладена на начальників відповідних митних постів Митниці, які і повинні були знати про стан забезпечення їх працівників спеціальних технічним обладнанням.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 1 вересня 2022 року.