Справа № 560/6027/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6027/22
РІШЕННЯ
іменем України

31 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Ковальчук О.К., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 27.09.2017 по 09.05.2022 та невірного проведення індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням базового місяця грудня 2015 року, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та індексації грошового забезпечення до дня фактичного розрахунку, а саме: з 27.09.2017 по 09.05.2022, та провести індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (на даний момент перейменованої у в/ч НОМЕР_1 ) від 27.09.2017 №78 звільнений у запас. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 відповідач 09.05.2022 добровільно виплатив йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 20152017рр. та індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 131 187,55грн з визначенням грудня 2015 року як базового місяця. Зазначає, що підвищення тарифних ставок (окладів) мало місце в січні 2008 року, тому цей місяць є базовим для розрахунку індексації з 25.03.2013. Вказує, що оскільки зазначена компенсація виплачена йому не в день звільнення, звернувся до відповідача з вимогами виплатити середній заробіток з дня звільнення в запас до дня виплати такої компенсації та провести індексацію грошового забезпечення згідно з нормами чинного законодавства, але листом від 23.05.2022 відповідач йому відмовив. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 27.09.2017 по 09.05.2022 і щодо невірного визначення розміру індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням грудня 2015 року як базового місяця, звернувся в суд із цим позовом.

Ухвалою від 06.06.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху. Вказав, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання доказів сплати судового збору за вимоги не майнового характеру в розмірі 992,40грн, або документів, які підтверджують звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач усунув недоліки позовної заяви, й ухвалою від 11.07.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданому до суду відзиві відповідач вказує, що на спірні правовідносини не поширюються норми трудового законодавства, зокрема і ст.117 КЗпП України, оскільки ці правовідносини врегульовані спеціальним законодавством. Зазначає про відсутність вини військової частини у невиплаті позивачу компенсації за невикористану відпустку учасника бойових дій та індексації грошового забезпечення, оскільки асигнування на такі виплати не були передбачені. Вказує, що оскільки накази командира військової частини НОМЕР_1 про виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення без проведення з позивачем усіх розрахунків останній не оскаржував, а також з урахуванням того, що позивач не звертався з рапортом про невиключення його зі списків особового складу частини, то позивач фактично погодився з проведенням із ним неповного розрахунку при звільненні, що виключає протиправність дій військової частини, оскільки її вина при здійсненні розрахунків під час звільнення позивача відсутня. Зазначає, що на день звільнення позивача зі служби не інсувало спору щодо виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки й індексації грошового забезпечення. Вказує, що право позивача на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та індексації грошового забезпечення встановлене рішенням суду від 24.03.2022, яке набрало законної сили у травні 2022 року, та добровільно виконане відповідачем 09.05.2022, тому відсутні підстави для застосування до відповідача статті 117 КЗпП України за порушення строків цих виплат, і затримки щодо них не було. Щодо зобов`язання відповідача провести індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням січня 2018 року як базового місяця зазначає, що постановою №1013 Уряд визначив підвищення грошових доходів населення з грудня 2015 року, і військова частина НОМЕР_2 (з 01.01.2020 перейменована на А1788) виконала вимоги постанови Кабінету Міністрів України, здійснивши в січні 2016 року підвищення військовослужбовцям їхнього грошового забезпечення. Вказує, що вимога позивача застосувати січень 2008 року як базовий місяць при розрахунку індексації за період: 01.01.201628.02.2018, є безпідставною, оскільки до 15.12.2015 діяв інший механізм визначення й обрахунку індексації, з огляду на що відповідач здійснив розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за оскаржуваний період відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначає, що за період з 25.03.2013 по 01.01.2016 індексація грошового забезпечення виплачувалася позивачу в повному обсязі, однак підтвердити це неможливо через те, що з початком військової агресії росії всі фінансові документи військової частини вивезено в запасні райони. Вказує, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністратвиного суду від 24.03.2022 військова частина 09.05.2022 виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення з використанням для її розрахунку січня 2016 року як базового місяця. Просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом командира 8 окремого полку спеціального призначення від 27.09.2017 №117-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас; наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27.09.2017 року №78 ОСОБА_1 з 27.09.2017 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Як встановлено судом, і цей факт не заперечується сторонами, найменування відповідача змінено на військову частину НОМЕР_1 .

Рішенням від 24.03.2022 у справі №560/1773/22 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану у 20152017 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій, згідно з п.12 ст.12 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №560/1773/22 військова частина НОМЕР_1 09.05.2022 виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням для її обчислення січня 2016 року як базового місяця (що підтверджується листом відповідача від 23.05.2022 №632/24/1163), та грошову компенсацію за невикористану у 20152017 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій.

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з вимогою від 10.05.2022 щодо нарахування та виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 27.09.2017 по 09.05.2022 й індексації грошового забезпечення зі встановленням для її обчислення січня 2008 року як базового місяця.

Листом від 23.05.2022 №632/24/1163 відповідач відмовив у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вказав, що чинне законодавство, яке визначає засади проходження військової служби в Україні, не містить будь-яких положень щодо можливості виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби. Зазначеним листом відповідач відмовив також і в нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця. Вказав, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №560/1773/22 позивачу виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 27.09.2017 із застосуванням січня 2016 року як базового місяця для обчислення індексації відповідно до вимог чинного законодавства.

Вважаючи протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 27.09.2017 по 09.05.2022 та невірне проведення індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням грудня 2015 року як базового місяця, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме - виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Отже, частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Водночас, частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України).

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №821/1083/17.

Таким чином, суд вважає помилковими доводи відповідача про те, що у спірному випадку на нього не поширюється відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №560/1773/22 підтверджено, що при звільненні з військової служби позивач мав право на виплати індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 та грошової компенсації за невикористану у 20152017 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій.

Отже, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме від виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівнику при звільненні сум.

Враховуючи наведене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №813/356/16.

Таким чином, позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно із статтею 117 КЗпП України. Як наслідок бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є протиправною. Тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплати компенсації за невикористану додаткову відпустку та індексації грошового забезпечення, до дня фактичного розрахунку, а саме за період з 17.09.2017 по 09.05.2022, підлягають задоволенню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.09.2017 (з дати звільнення) по 09.05.2022 (по дату виплат індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додаткову відпустку).

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним невірного проведення відповідачем індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням грудня 2015 року як базового місяця та про зобов`язання відповідача провести індексацію грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум) за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), суд зазначає таке.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі Закон №1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Питання щодо підтвердження права позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 вирішено судом в межах адміністративної справи №560/1773/22. Рішенням від 24.03.2022 у справі №560/1773/22 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі Порядок №1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

На момент виникнення спірних правовідносин посадові оклади військовослужбовців встановлювались відповідно до постанови Кабміну України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року №1294 (далі Постанова №1294), яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.

З набранням чинності Постановою №1294 з 01 січня 2008 року відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців.

Тому, з урахуванням пункту 5 Порядку №1078, січень 2008 року є базовим для обчислення індексації грошового забезпечення позивача. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів військовослужбовців.

Постанова №1294 діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців з 01 березня 2018 року.

У період з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року розміри посадових окладів військовослужбовців не змінювались.

З набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 відбулося збільшення посадових окладів військовослужбовців, яке, відповідно, призвело до зміни базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення позивача.

Отже, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 є січень 2008 року.

Тому, з 25.03.2013 по 27.09.2017 позивач має право на проведення індексації його грошових доходів, виходячи з базового місяця січня 2008 року.

Враховуючи викладене, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням грошового забезпечення за січень 2016 року як базового суперечать вимогам Постанови №1294.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів як правомірність непроведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.09.2017 по 09.05.2022, так і правомірність нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням січня 2016 року як базового місяця.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити.

У зв`язку із задоволенням позовних, вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.09.2017 по 09.05.2022.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.09.2017 по 09.05.2022.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо врахування січня 2016 року як базового місяця при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2013 по 27.09.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 992,40грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук