Справа № 640/2802/22
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Київ № 640/2802/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом:

Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат

до Управління примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_1

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі по тексту - позивач), адреса: 03165, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 7 до Управління примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач), адреса: 02002, місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, будинок 15, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 (далі по тексту - третя особа), адреса: АДРЕСА_1 , в якій позивач, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просить суд:

- постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нікітіної М.О. від 10 грудня 2021 року ВП №67591936 про накладення штрафу на Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у розмірі 5100,00 грн - скасувати.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що на юридичну адресу останнього 10 січня 2022 року надійшла постанова головного державного виконавця Нікітіної Марини Олександрівни Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 грудня 2021 року № 67591936 про накладення штрафу за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року та постанов головного державного виконавця, де стягувачем зазначено ОСОБА_1 .

На переконання позивача, вказана постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню, з огляду на те, що з метою виконання вказаного вище рішення суду позивачем було здійснено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн, проте, Міністерством соціальної політики України повідомлено, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік"" Мінсоцполітики передбачено видатки за новою бюджетною програмою КПКВК 2501290 "Забезпечення виконання рішень суду" в обсязі 100,00 млн гривень.

26 серпня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 902 "Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році", яка набрала чинності 31 серпня 2021 року.

Вказаний Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Забезпечення виконання рішень суду" для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, а також виплати судового збору, виконавчого збору, витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, у пункті 8 цього Порядку зазначено, що боржник формує окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної пунктом 5 цього Порядку. Списки в Центрі почали формуватися у вересні 2021 року.

Станом на 01 січня 2022 року рішення суду у справі 640/17261/21 у списку черговості виконання рішень за пріоритетністю 2 - забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» перебуває під номером 223.

Після надходження фінансування за бюджетною програмою «Забезпечення виконання рішень суду» рішення суду буде виконане, про що було повідомлено відповідача.

Тобто, як вказує позивач, в межах компетенції ним було вчинено всі дії для виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року у справі № 640/17261/21 ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що необгрунтовано тривала затримка виконання рішення суду в частині виплати нарахованих стягувачу коштів є підставою для винесення постанови про накладення штрафу, а тому, на переконання представника відповідача, державним виконавцем правомірно накладено штраф на позивача, у зв`язку з невиконанням останнім судового рішення.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву не надала з невідомих суду причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання 28 липня 2022 року сторони не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник відповідача просив розглянути справу за його відсутністю.

У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного та зважаючи на неявку сторін належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи, у судовому засіданні 28 липня 2022 року судом, згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято рішення про подальший розгляд у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 листопада 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нікітіною М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67591936 з примусового виконання виконавчого листа №640/17261/21, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 20 жовтня 2021 року про зобов`язання Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ з урахуванням виплачених сум.

У пункті 2 вказаної постанови зазначено про необхідність виконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№67591936 від 22 листопада 2021 року надійшла на адресу Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат 13 грудня 2021 року, про що свідчить відповідний штамп про реєстрацію вхідної кореспонденції.

В свою чергу, 10 грудня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нікітіною М.О. винесено постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

17 грудня 2021 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо виконання рішення суду у справі №640/17261/21 за вих.№09/5604-044 від 15 грудня 2021 року, відповідно до якого Центр повідомив відділ примусового виконання щодо виконання рішення суду в частині нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн, а також повідомлено про те, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2021 року №902 рішення суду включено до реєстру черговості виконання рішень та після надходження фінансування за бюджетною програмою «Забезпечення виконання рішень суду» рішення суду буде виконано.

Не згода позивача з прийнятою державним виконавцем постановою про накладення штрафу від 10 грудня 2021 року стала підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведене в сукупності свідчить, що постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Так, як вже було зазначено судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року у справі № 640/17261/21 зобов`язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми.

З метою виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року позивачем проведено розрахунок щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2021 рік, відповідно до якого сума грошової допомоги позивачу становить 7 354, 00 грн.

Позивач самостійно в позовній заяві зазначає про невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів.

Разом з тим, суд звертає особливу увагу, що станом на дату прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу (10 грудня 2021 року), матеріали виконавчого провадження взагалі не містили в собі відомостей щодо обізнаності позивача про відкриття цього виконавчого провадження, адже постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2021 року була отримана позивачем лише 13 грудня 2021 року, тобто, через три дні після прийняття постанови вже про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

15 грудня 2021 року позивач, як було встановлено судом, звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив про причини неможливості виконання рішення суду щодо виплати нарахованої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік ОСОБА_1 .

Наведене в сукупності свідчить про те, що позивач вжив заходів впродовж 10 робочих днів з моменту отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження щодо повідомлення державного виконавця про часткове виконання рішення суду.

Суд також вважає за необхідне ще раз зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. При цьому, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника у разі невиконання саме без поважних причин останнім рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19 вересня 2019 року по справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року по справі № 420/70/19.

Так, зі змісту постанови про накладення штрафу від 10 грудня 2021 року, копію якої позивач отримав лише 10 січня 2022 року, вбачається, що жодних заходів для з`ясування причин невиконання рішення суду в частині зобов`язання здійснити виплату коштів державним виконавцем не вживались. Зазначено лише про невиконання судового рішення, тобто, оцінка причин невиконання рішення на предмет їх поважності державним виконавцем не здійснювалась.

Більш того, слід зауважити, що вказана постанова про накладення штрафу не містить в собі й обґрунтувань щодо реальної можливості позивача виплатити стягувачу суму грошової допомоги та умисного невчинення цих дій.

Слід також звернути увагу, що позивач повідомив відповідача про неможливість виплати нарахованої грошової допомоги через відсутність коштів для її здійснення та ненадходження таких коштів від розпорядника вищого рівня на окремий запит для виконання рішення суду, а також про те, що рішення суду від 31 серпня 2021 року у справі №640/17261/21 знаходиться у списку черговості виконання рішень.

Тобто, позивачем частково виконано рішення суду, а саме, проведено перерахунок розміру допомоги до 5 травня за 2021 рік, але виплата донарахованих сум не відбулася через відсутність виділених асигнувань для забезпечення виконання рішень суду, про що було повідомлено державного виконавця у встановлений строк.

Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Таким чином, на переконання суду, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За такого правового регулювання та обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

Вказана правова позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 21 травня 2020 року у справі № 310/6910/16-а.

Також Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у державного виконавця станом на 10 грудня 2021 року правових підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання вказаного судового рішення без поважних причин, а тому, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нікітіної М.О. від 10 грудня 2021 року ВП№67591936 про накладення штрафу на Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у розмірі 5100,00 грн протиправною, відповідно, задовольнити позовні вимоги в частині її скасування.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір на загальну суму 2481,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2481,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - задовольнити

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нікітіної Марини Олександрівни про накладення штрафу від 10 грудня 2021 року, прийняту в рамках ВП№67591936.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, будинок 15, ) на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (03165, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 7, ) понесені ним витрати, пов`язані із сплатою судового збору, в сумі 2481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя К.Ю. Гарник