Справа № 560/7107/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7107/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1.Визнати протиправним та скасувати рішення №65 від 07 червня 2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в російській федерації з 20 березня 2007 року по 14 лютого 2008 року, 11 березня 2008 року по 30 січня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02 лютого 2009 року по 05 березня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю Галс - Преміум, з 22 квітня 2009 року по 18 лютого 2010 року у товаристві з обмеженою відповідальністю Галс-Сєвєр, з 16 березня 2010 року по 21 лютого 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю Галс-Сєвєр, з 10 березня 2011 року по 19 серпня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю Парус-С, з 24 серпня 2011 року по 07 грудня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю Галс-Євросервіс, з 08 грудня 2011 року по 19 вересня 2012 року у товаристві з обмеженою відповідальністю Галс-Євросервіс, з 26 жовтня 2012 року по 28 серпня 2013 року у товаристві з обмеженою відповідальністю Галс-Комфорт.

3. Призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивові тим, що трудовою книжкою підтверджується те, що позивачка працювала у російській федерації у вказаних товариствах. Щодо посилань на відсутність доказів сплати позивачем страхових внесків за спірні періоди роботи зазначає, що чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Позивачці було видане російською федерацією страхове свідоцтво обов`язкового пенсійного страхування.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що до страхового стажу позивачки не враховано період роботи в російській федерації з 20.03.2007 по 28.08.2013 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.2007, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду російської федерації.

Звертає увагу, що позивачкою при зверненні з заявою про призначення пенсії не надано жодних довідок про отримувану заробітну плату та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві також подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Загальний страховий стаж розраховано за даними трудової книжки і персоніфікованого обліку та складає 22 роки 11 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу не зараховані періоди роботи в Російській Федерації з 20.03.2007 по 28.08.2013, так як вони мають бути підтверджені довідками про нараховану суму заробітної плати та відомостями про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

01.06.2022 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

До заяви про призначення пенсії надано, зокрема, трудову книжку від 20.03.2007 серії НОМЕР_1 .

Згідно вказаної трудової книжки позивач працювала в російській федерації з 20 березня 2007 року по 14 лютого 2008 року та з 11 березня 2008 року по 30 січня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02 лютого 2009 року по 05 березня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22 квітня 2009 року по 18 лютого 2010 року, з 16 березня 2010 року по 21 лютого 2011 року та з 10 березня 2011 року по 19 серпня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 24 серпня 2011 року по 07 грудня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 08 грудня 2011 року по 19 вересня 2012 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26 жовтня 2012 року по 28 серпня 2013 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт".

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 65 від 07.06.2022 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Зазначено, що загальний страховий стаж розраховано за даними трудової книжки і персоніфікованого обліку та складає 22 роки 11 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи в Російській Федерації з 20.03.2007 по 28.08.2013, так як вони мають бути підтверджені довідками про нараховану суму заробітної плати та відомостями про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Листом Головного Управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.06.2022 повідомлено позивача про прийняте рішення.

Також позивачу у російській федерації було видане страхове свідоцтво обов`язкового пенсійного страхування №171-443-041-36, дата реєстрації 18.04.2012. Однак такий документ не подавався разом із заявою про призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз наведеного вище вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно з статтею 2 Федерального Закону Російської Федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в Російській Федерації", страховий стаж - враховувана при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 Федерального Закону Російської Федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в Російській Федерації" до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

Водночас, ухвалою Конституційного Суду РФ від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 Федерального закону "Про трудові пенсії в Російській Федерації" таким, що не відповідає Конституції Російської Федерації у тій мірі, в якій нормативні положення, що містяться в них, у взаємозв`язку з іншими законодавчими розпорядженнями, що регламентують умови призначення та розміри трудових пенсій, - за відсутності в чинному регулюванні достатніх гарантій безперешкодної реалізації пенсійних прав застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором та виконали передбачені законом умови для набуття права на трудову пенсію, на випадок несплати або неповної сплати страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності цих осіб - дозволяють не включати такі періоди до їх страхового стажу, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, та знижувати при призначенні (перерахунку) трудової пенсії розмір її страхової частини.

Надалі до встановлення федеральним законодавцем відповідного правового регулювання Конституційним Судом РФ встановлено правовий механізм реалізації пенсійних прав зазначеної категорії громадян: право застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором, на отримання трудової пенсії з урахуванням трудової діяльності, що передувала призначенню (перерахунку) пенсії, при несплаті або неналежній сплаті їх страхувальниками (роботодавцями) страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації має забезпечуватися державою у порядку виконання за страхувальника обов`язку по перерахуванню Пенсійному фонду Російської Федерації необхідних коштів у користь тих застрахованих осіб, яким призначається трудова пенсія (проводиться її перерахунок), за рахунок коштів федерального бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.14 Федерального закону №167-Ф3 від 15.12.2001 Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації передбачено, що страхувальники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації і вести облік, пов`язаний з нарахуванням і сплатою страхових внесків у вказаний Фонд.

Отже, як законодавством України, так і законодавством Російської Федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка працювала з 20.03.2007 по 28.08.2013 (із незначними перервами) у різних товариствах російській федерації.

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних товариств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території Російської Федерації слугувала обставина не підтвердження факту сплати страхових внесків за дані періоди роботи до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці. Будь-яких доказів, які б підтверджували не відрахування страхових внесків до пенсійних органів РФ, у суду немає.

При цьому ухвалою Конституційного Суду РФ від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 Федерального закону "Про трудові пенсії в Російській Федерації" таким, що не відповідає Конституції Російської Федерації в частині положення, при якому несплата або неповна сплата страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності дозволяє не включати такі періоди до страхового стажу особи, що враховується при визначенні права на трудову пенсію.

Внаслідок відсутності інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за періоди роботи на вказаних товариствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, доводи про відсутність відомостей щодо сплати страхових внесків, як єдиної підстави у відмові призначення пенсії, є протиправними, оскільки покладають на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Крім цього, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 та від 01 березня 2021 року по справі № 423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Таким чином, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача на території РФ підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Отже, з огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи: з 20 березня 2007 року по 14 лютого 2008 року та з 11 березня 2008 року по 30 січня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02 лютого 2009 року по 05 березня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22 квітня 2009 року по 18 лютого 2010 року, з 16 березня 2010 року по 21 лютого 2011 року та з 10 березня 2011 року по 19 серпня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 24 серпня 2011 року по 07 грудня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 08 грудня 2011 року по 19 вересня 2012 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26 жовтня 2012 року по 28 серпня 2013 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт".

Щодо вимоги позивача призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, умова досягнення пенсійного віку дотримана, та настала у 2022 році.

Страховий стаж позивача, який врахований відповідачем, складає 22 роки 11 місяців 22 дні.

Також судом вирішено зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди з 20.03.2007 по 28.08.2013, проте робота у межах цього строку не була безперервною.

Враховуючи відсутність відомостей щодо достатності стажу позивача для призначення пенсії у разі зарахування спірних періодів роботи, ухвалою суду від 17.08.2022 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області письмову інформацію (із відповідним розрахунком) щодо достатності стажу позивача для призначення пенсії у разі зарахування спірних періодів роботи: з 20 березня 2007 року по 14 лютого 2008 року та з 11 березня 2008 року по 30 січня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02 лютого 2009 року по 05 березня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22 квітня 2009 року по 18 лютого 2010 року, з 16 березня 2010 року по 21 лютого 2011 року та з 10 березня 2011 року по 19 серпня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 24 серпня 2011 року по 07 грудня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 08 грудня 2011 року по 19 вересня 2012 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26 жовтня 2012 року по 28 серпня 2013 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт".

На виконання вказаної ухвали суду відповідачем надано лист від 29.08.2022, згідно якого з урахуванням спірних періодів роботи у російській федерації тривалість страхового стажу позивача становила би 28 років 11 місяців та 23 дні.

Таким чином, навіть з урахуванням спірних періодів роботи загальний страховий стаж позивача не становить 29 років, що є умовою для призначення позивачу пенсії за віком.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №65 від 07 червня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Як наслідок, не підлягає задоволенню похідна позовна вимога щодо призначення пенсії.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

Позивачем сплачено 992,40 грн. судового збору за подання позовної заяви, тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20 березня 2007 року по 14 лютого 2008 року та з 11 березня 2008 року по 30 січня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-сервіс", з 02 лютого 2009 року по 05 березня 2009 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс - Преміум", з 22 квітня 2009 року по 18 лютого 2010 року, з 16 березня 2010 року по 21 лютого 2011 року та з 10 березня 2011 року по 19 серпня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Сєвєр", з 24 серпня 2011 року по 07 грудня 2011 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Парус-С", з 08 грудня 2011 року по 19 вересня 2012 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Євросервіс", з 26 жовтня 2012 року по 28 серпня 2013 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Галс-Комфорт"

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 вересня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,Київ,04053 , код ЄДРПОУ - 42098368)

Головуючий суддя Д.А. Божук