Справа № 160/13102/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 вересня 2022 року Справа 160/13102/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.08.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в здійсненні ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб №103 від 21.02.201 8, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб №103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 цій позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/13102/22 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов ОСОБА_1 подано без додержання вимог, встановлених ст.161 КАС України.

Так, частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України» на 2022 рік встановлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн.

За змістом приписів підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлена одна позовна вимога немайнового характеру, відтак судовий збір становить 992,40 грн.

На підтвердження сплати судового збору у даній справі позивачем до позовної заяви долучено копію квитанцію №ПН59163С1 від 21.06.2022 на суму 992,40грн.

Водночас, відповідно до Інформаційної довідки відділу аналітики та судової статистики Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 №1189 квитанція №ПН59163С1 від 21.06.2022 про сплату судового збору на суму 992,40 грн. обліковується у КП «ДСС» за адміністративною справою №160/8964/22.

Судом встановлено, що первинно позивач звертався з цією позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, однак ухвалою суду від 26.07.2022 у справі №160/8964/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Отже, у зв`язку з поверненням позовної заяви ОСОБА_1 у справі №160/8964/22, позивач може скористатися правом на повернення сплаченого у цій справі судового збору в порядку приписів п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, зважаючи на те, що відповідно до квитанції №ПН59163С1 від 21.06.2022 сплачено судовий збір на суму 992,40грн. саме у справі №160/8964/22 і саме за цією справою вона обліковується у КП «ДСС», і може бути в подальшому використане позивачем для повернення сплаченого відповідно до нього судового збору в порядку приписів п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», вважати таку квитанцію належним підтвердженням сплати судового збору за подання позовної заяви у справі, що розглядається, неможливо.

З урахуванням викладеного, судовий збір за подання позовної заяви у цій справі не сплачено.

За таких обставин, позивачеві слід сплатити судовий збір у даній справі та надати суду документ про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви на суму 992,40 грн. в установленому порядку.

Також, відповідно до п.5 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з позовних вимог, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в здійсненні ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи із 100%сум підвищення пенсії, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позові вказує, що з 01.01.2018 відповідач здійснив перерахунок пенсії з урахуванням розстрочки, передбаченої Кабінетом Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018, водночас, право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 у повному розмірі, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатись безпосередньо Законом №2262, та підпадає під дію ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, з моменту отримання пенсії після наведеного перерахунку (з квітень 2018 року) позивачу достеменно відомо про порушення його прав та інтересів.

Водночас, з цими позовними вимогами позивач звернувся до суду лише 23.08.2022 (згідно з відтиском відповідної дати відділення поштового зв`язку на конверті), тобто із значним пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Позивачем до позову подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що відповідно до ч.2 ст. 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Позивач отримав право на перерахунок пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ у січні 2018 року, а Постанова № 103, яка фактично звужує право позивача на отримання розміру перерахованої пенсії за 2018-2019 роки, без внесення змін до відповідного Закону, прийнята 21.02.2018 та набрала чинності 24.02.2018. При цьому, Верховним Судом зазначено, що суди не можуть застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції України та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти (як закони, так і підзаконні акти) в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Крім того, позивача посилався на введений в Україні воєнний стан, зауваживши, що воєнний стан в країні є поважною причиною продовження процесуальних строків до закінчення воєнного стану. З огляду на викладене, просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити цей строк.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд доходить висновку про наступне.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Водночас, вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Наведені ж позивачем доводи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі обставини не можуть свідчити про існування об`єктивних, поважних та непереборних причин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із позовом про оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати пенсії без урахування 100% суми підвищення, починаючи з 01.01.2018, зважаючи на те, що пенсійні виплати є щомісячними платежами і позивачу достеменно було відомо порушення його прав щодо виплати пенсії не у повному обсязі, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання пенсії внаслідок перерахунку на підставі постанови КМУ №103.

Посилання представника позивача в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду на практику Верховного Суду щодо спірного питання, що становить предмет спору у даній справі, не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав та не доводить обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Наведені позивачем положення ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в обґрунтування поважності пропуску строку про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком, є нормами матеріального права щодо виплати пенсії.

Посилання позивача на введений в країні воєнний стан з 24.02.2022 не обґрунтовують неможливість звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами протягом шести місяців з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів прав (отримання пенсії після проведеного на підставі постанови КМУ №103 перерахунку (з квітень 2018).

З огляду на викладене, заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду не містить поважних причин пропуску такого строку та належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду, тобто позивачем не доведено пропуск звернення до суду з поважних причин, тому така заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку, з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне залишити цю позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі 992,40 грн. за наступними банківськими реквізитами суду:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл./Чечел.р/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA 4004632

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа);

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Бухтіярова