Справа № 591/1026/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 р. Справа № 591/1026/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16.02.2022, суддя Клименко А.Я., по справі № 591/1026/22

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до Громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1

про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області звернулось до суду із позовом, у якому просило продовжити строк затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, починаючи з 20.02.2022 року до 20.08.2022 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.02.2022 року позов задоволено.

Продовжено строк затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, починаючи з 20.02.2022 року до 20.08.2022 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідач має документи, які підтверджують його приналежність до громадянства Республіки Таджикистан, відсутні докази відмови відповідача співпрацювати під час процедури його ідентифікації.

До судового засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.08.2011 року засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

26.02.2021 року відповідач був звільнений з місць відбуття покарання у зв`язку із відбуттям відповідного строку.

Управлінням ДМС України в Сумській області прийнято рішення від 26.02.2021 про примусове повернення відповідача з України до Республіки Таджикистан з огляду на відсутність у останнього документів на право проживання та території України.

Рішенням Зарічного районного суду від 26.02.2021 у справі № 591/1271/21 відповідача примусово видворено за межі України та затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 6 місяців.

На підставі зазначеного судового рішення громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 27.02.2021 поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2021 року по справі № 591/5908/21 продовжено строк затримання відповідача у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців, починаючи з 20.08.2021 року по 20.02.2022 року.

Під час перебування відповідача у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області з метою забезпечення видворення відповідача вживалися заходи щодо документування позивача.

08.09.2021 року Управлінням Державної міграційної служби у Сумській області до Посольства Республіки Таджикистан в Україні надіслано лист з проханням повторного документування відповідача свідоцтвом на повернення до країни походження, який отримано адресатом 24.09.2021, втім відповідь позивачем не отримано.

В подальшому, 09.11.2021 року Управлінням Державної міграційної служби у Сумській області повторно направлено лист до Посольства Республіки Таджикистан в Україні з проханням, повторного документування відповідача свідоцтвом на повернення до країни походження.

10.12.2021 року Посольством Республіки Таджикистан в Україні на адресу позивача направлено свідоцтво на повернення ОСОБА_1 .

Також, 08.12.2021 року та 17.01.2022 року Управлінням Державної міграційної служби у Сумській області направлено лист директору Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України з питання придбання проїзних квитків.

Однак, на момент звернення позивача до суду із даним позовом відповіді на зазначені листи не надходили.

03.02.2022 року до позивача надійшов лист Державної установи Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою ОСОБА_1 щодо бажання останнього придбати авіаквиток та пройти ПЛР тест за власний рахунок.

Втім в подальшому, у заяві, яка 07.02.2022 року надійшла до позивача від пункту тримання, відповідач повідомив про неможливість придбання авіаквитка у зв`язку з відсутністю такої можливості.

Отже, на момент звернення позивача до суду та розгляду справи судом першої інстанції примусове видворення ОСОБА_1 за межі території України неможливе у зв`язку з відсутністю коштів на придбання проїзних квитків у відповідача та відсутності відповіді від ДМС України на відповідні листи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для продовження строку затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, передбачених ч. 11 ст. 289 КАС України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22 вересня 2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Положеннями ч.ч. 11-13 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Таким чином, у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, що підтверджується листуванням з посольством Республіки Таджикистан, результатом чого стало отримане свідоцтво на повернення до Республіки Таджикистан № 0757671 від 10.12.2021 строком дії 30 днів з моменту видачі, який на момент звернення позивача до суду із даним позовом закінчився.

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що процедура видворення іноземця з території України вже розпочата та буде відбуватися за рахунок державних коштів.

Так, Управлінням Державної міграційної служби у Сумській області вживались заходи щодо забезпечення повернення відповідача до країни походження шляхом направлення листів до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України з питання забезпечення відповідача проїзними квитками за рахунок коштів державного бюджету авіаційним транспортом з аеропорту «Бориспіль».

У той же час, відповідач у лютому 2022 року шляхом подання відповідної заяви повідомив про бажання придбати проїзні квитки для повернення до Республіки Таджикистан, у тому числі проходження ПЛР тесту за власний рахунок.

Однак, в подальшому відповідач відмовився від заявлених намірів та повідомив про відсутність можливості придбання квитків для поверення до Республіки Таджикистан.

Аналізуючи вказані обставини колегія суддів походжується із твердженням суду першої інстанції, що Управлінням Державної міграційної служби в Сумській області вживались заходи з метою забезпечення видворення відповідача, а саме здійснювалось збирання документів для ідентифікації відповідача та надання йому можливості повернутися до країни походження, однак на момент звернення до суду із даним позовом наведені дії не призвели до встановлення умов, необхідних для забезпечення видворення відповідача, а отже за наведених вище обставин відсутня можливість для повернення відповідача до країни походження протягом строку затримання, визначеного у рішенні Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2021 року по справі № 591/5908/21.

При цьому, слід врахувати, що протягом встановленого судовим рішенням у справі № 591/5908/21 строку затримання відповідачем не вживались заходи для повернення до Республіки Таджикистан за рахунок власних коштів чи шляхом залучення коштів інших осіб, зокрема рідних чи знайомих.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Республіки Таджикістан ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16.02.2022 по справі № 591/1026/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов