Справа № 380/8039/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8039/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вичинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.05.2022, яке оформлене у вигляді відповіді та яким відмовлено в переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу з 21.10.2020 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу та здійснити її обчисленні і виплату на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №662 з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318 від 21.10.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №319, виданих позивачу Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, а також провести перерахунок і виплату різниці не отриманих пенсійних виплат з 21.10.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 відповідач перевів позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Проте, під час такого переведення відповідач протиправно не врахував довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318, №319 від 21.10.2020, видані позивачу Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області. Вказане зумовило призначення позивачу пенсії у меншому розмірі.

04.07.2022 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що відповідач належним чином виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20, а саме з 21.10.2020 позивача переведено на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Також представник відповідача звертає увагу на те, що позивач не зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо перерахунку її пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району. Відтак, відсутні підстави для проведення такого перерахунку.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 07.06.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 31.08.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 03.01.2017 як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

21.10.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 3723. До вказаної заяви позивач долучила довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, які видані Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача від 27.10.2020 №6. Вказане рішення обґрунтоване тим, що з 04.07.2001 посада секретаря виконкому сільської ради народних депутатів та посада голови сільської ради віднесені до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки стаж роботи позивача на посадах голови та секретаря виконкому сільської Ради народних депутатів з 04.11.1983 по 04.07.2001 становить 17 років 8 місяців, тобто є меншим ніж необхідних 20 років, то відсутні підстави для переходу на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вичинити дії, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №6 від 27.10.2020 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з дня звернення із заявою від 21.10.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посадах голови та секретаря Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області з 05.07.2001 по 21.10.2020;

- у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання врахувати при переведенні з одного виду пенсії на інший дані довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, у зв`язку з передчасністю такої.

07.04.2022 позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила надати інформацію щодо виконання вказаного судового рішення.

Листом від 05.05.2022 №5627-4428/3-52/8-1300/22 відповідач повідомив позивача, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 належно виконано, а саме відповідач перевів ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з дня звернення із заявою від 21.10.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посадах голови та секретаря Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області з 05.07.2001 по 21.10.2020.

Водночас, при обчисленні пенсії позивача відповідач не врахував довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318, №319 від 21.10.2020, видані позивачу Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

Вважаючи, що внаслідок протиправного неврахування відповідачем вказаних довідок, неправильно визначено розмір пенсії позивача, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015), Законом України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком призначення пенсій деяким категорій осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 (в редакції чинній, станом на момент виникнення спірних правовідносин).

З 01.05.2016 набув чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 7323-ХІІ від 16.12.1993.

Згідно частини першої статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 Про державну службу лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 899, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723 вік і страховий стаж.

При цьому право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII особи, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не зазначається, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом № 3723-ХІІ не призначалася.

Суд встановив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20 відповідач перевів ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з дня звернення із заявою від 21.10.2020, зарахувавши до стажу державної служби період перебування на посадах голови та секретаря Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області з 05.07.2001 по 21.10.2020.

Виконуючи вказане судове рішення та перевівши позивачку на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач встановив їй попередній розмір пенсії, що існував до автоматичного переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тобто за насідками переведення розмір пенсії позивача не змінився.

Преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що вказаний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 10, частиною третьою статті Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, переведення особи з одного виду пенсії на інший вид пенсії проводиться на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Суд встановив, що позивач звернулася із заявою про переведення на інший вид пенсії, до якої додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319, видані Володимирецькою сільською радою Жидачівського району.

Однак, відповідачем протиправно не було враховано вказані довідки при переведенні позивача на інший вид пенсії.

При цьому суд наголошує, що позивач подавала саме заяву про переведення на інший вид пенсії, а не про перерахунок пенсії державного службовця, оскільки на час звернення вона отримувала пенсію на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 05.05.2022 №5627-4428/3-52/8-1300/22, яким відмовлено в здійсненні переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням даних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №318, №319 від 21.10.2020, виданих позивачу Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Також суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд встановив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №380/12603/20, а саме з 21.10.2020 позивача переведено на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», проте обрахунок такої пенсії здійснено без врахування даних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2020 №318, №319.

Тому в задоволенні позовної вимоги в частині призначення пенсії державного службовця позивачу необхідно відмовити повністю.

Разом з тим, частиною 2 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019року у справі №819/1420/15).

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі №807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі №815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі №805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 21.10.2020 перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України Про державну службу, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318 від 21.10.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №319, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, з врахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладене у листі від 05.05.2022 №5627-4428/3-52/8-1300/22, яким відмовлено в здійсненні переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №318, №319 від 21.10.2020, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 21.10.2020 перерахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України Про державну службу, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №318 від 21.10.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №319, виданих Володимирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик