Справа № 320/4922/21
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року № 320/4922/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправними дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Офісу Генерального прокурора в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати у меншому розмірі, а саме: за період з 01.01.2021 по 18.03.2021 включно, неправильного нарахування та оплати листка непрацездатності, щорічної відпустки тривалістю 5 календарних днів (з 08.02.2021 по 12.02.2021 включно) та компенсації за 32 дні невикористаної відпустки;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 недотримані кошти в сумі 279 298,91 грн. (з яких: 91 076,49 грн. - заробітна плата за період з 01.01.2021 по 18.03.2021 включно; 24 544,05 грн. - оплата листка непрацездатності за 5 календарних днів (з 04.01.2021 по 08.01.2021 включно); 22 801,25 грн - оплата щорічної відпустки тривалістю 5 календарних днів (з 08.02.2021 по 12.02.2021 включно); 140 877,12 грн - виплата компенсації за 32 дні невикористаної відпустки) без врахування податків та зборів;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора (до перейменування Генеральної прокуратури України) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати усіх належних сум при звільненні, починаючи з 19.03.2021 по день повного розрахунку або постановления рішення суду.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статі 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач звертає увагу, що за приписами статті 81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідач у відзиві позов не визнав, вказав, що розрахунок з позивачем провів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». Оскільки позивач був поновлений на посаді саме в Генеральній прокуратурі України, відсутні підстави для нарахування йому заробітної плати згідно ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 29.04.2021 (суддя Терлецька О.О.) відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 02.06.2021 о 12:00.

02.06.2021 у судове засідання не прибули сторони, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, явку своїх представників не забезпечили. Суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 21.07.2021 о 10:00.

21.07.2021 у судове засідання не прибули сторони, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, явку своїх представників не забезпечили, відповідач надіслав відзив на позовну заяву. Суд ухвалив закрити підготовче засідання, призначити судове засідання по суті на 04.10.2021 о 10:00.

04.10.2021 судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Наступне судове засідання призначене 27.10.2021 о 09:30.

27.10.2021 відкладено судове засідання для виконання протокольної ухвали на 29.11.2021 о 09:30.

29.11.2021 судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначене 09.12.2021 о 09:30.

09.12.2021 відкладено судове засідання для виконання протокольної ухвали на 26.01.2022 о 15:15.

26.01.2022 судове засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Наступне судове засідання призначене 21.02.2022 о 14:00.

21.02.2022 відкладено судове засідання для виконання протокольної ухвали на 14.03.2022 о 10:15.

Ухвалою суду від 14.06.2022 справу №320/4922/11 прийнято до провадження судді Леонтовича А.М. та призначено підготовче засідання на 08.07.2022 о 15:30.

08.07.2022 у судове засідання не прибув позивач, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, явку свого представника не забезпечив. Суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 26.07.2022 о 15:00.

26.07.2022 у судове засідання не прибув позивач, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, явку свого представника не забезпечив, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Суд ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті на 11.08.2022 о 15:30.

11.08.2022 у судове засідання не прибув позивач, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, явку свого представника не забезпечив, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача, на підставі частини дев`ятої статті 205, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України судом проведено судове засідання без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного запису у справі та вирішено продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Наказом Офісу Генерального прокурора від 16.11.2020 №2806 ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту управління нагляду та інформаційно-аналітичної роботи у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів,вчинених в умовах збройного конфлікту, Генеральної прокуратури України та одночасно скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 №2095ц про незаконне звільнення позивача з посади.

З 16.11.2020 по 18.03.2021 позивач перебував у трудових відносинах з Офісом Генерального прокурора на посаді прокурора відділу.

Наказом Генерального прокурора від 16.03.2021 №235ц ОСОБА_1 звільнено з посад прокурора відділу з 18.03.2021 на підставі п.7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» та проведено розрахунок.

Позивач вважає, що відпустка, лікарняні та заробітна плата за спірний період повинна була нараховуватися відповідачем, виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру". Проте відповідач здійснював нарахування, керуючись постановами Кабінету Міністрів України, що, на думку позивача, суперечить нормам Конституції України та Закону України "Про прокуратуру".

Враховуючи, на думку позивача, що Офіс Генерального прокурора не забезпечив виплату усіх належних ОСОБА_1 коштів під час звільнення, останній звернувся до суду з позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

За приписами ч. 1 ст. 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Закону №1697-VII, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Частиною 3 ст. 81 Закону №1697-VII визначено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 9 ст. 81 Закону №1697-VII).

Частиною 1 статті 89 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Статтею 90 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до статей 8, 13 Закону України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно з правилами частини дев`ятої статті 81 Закону №1697-VII фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За приписами ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VIII, які набрали чинності з 1 січня 2015 року установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1, п.2, п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

Абзацом 3 п.3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-IX встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

VI. Оцінка суду

Оплата праці прокурорів регулюється нормами статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас Законом України від 19.09.2019 №113-IХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Статтею 15 Закону №1697 (в редакції Закону №113) визначено виключний перелік посад в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах.

Згідно з абзацом з пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113 за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звiльнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»).

Також пунктом 4 згаданого розділу регламентовано, що день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».

Оскільки вказані норми Закону №113 не визнано неконституційними, то оплата праці прокурорів Генеральної прокуратури, регіональних, місцевих і військових прокуратур продовжує здiйснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Аналогічну позицію висловлено Міністерством розвитку економіки, Торгiвлi та сільського господарства України, яке згідно із Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.2019 №838, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудових відносин, соціального діалогу, а також проводить моніторинг у сфері оплати та нормування праці, розробляє та вносить в установленому порядку пропозиції щодо визначення умов оплати праці працівників підприємств, установ і організацій, які фінансуються з державного бюджету.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про прокуратуру» організація та діяльність органів прокуратури визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України. Таким чином, норми законів України про державний бюджет передбачали правове регулювання питання оплати праці в тому числi прокурорів у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України умови оплати праці працівників органів прокуратури затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 №505» і від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»).

Наказом Офісу Генерального прокурора від 16.11.2020 №2806 ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту управління нагляду та інформаційно-аналітичної роботи у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та в умовах збройного конфлікту Департаменту нагляду у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, Генеральної прокуратури України.

Законом України від 19.09.2019 №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі Закон №113), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Так, частину 1 статті 7 Закону №1697 викладено в новій редакції: замість слів «Генеральна прокуратура України» викладено «Офіс Генерального прокурора», слова «регіональні» та «місцеві» замінено відповідно на «обласні» та «окружні», а пункт 4 цієї частини та статті стосовно військових прокуратур у системі органів прокуратури виключено.

Статтею 15 Закону №1697 (в редакції Закону №113) визначено виключний перелік посад в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах.

При цьому згідно з абзацом 3 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і Військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури»).

Пунктом 7 передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Таким чином навіть прийняття окремої постанови №1155 передбачало розмежування оплати праці саме для тих прокурорів, які успішно пройшли атестацію та можуть бути переведені на посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур або які взяли участь у відкритому конкурсі на вакантні посади в Офісі Генерального прокурора, обласні та окружні прокуратури, про що вказано у пояснювальній записці до цієї постанови.

Аналогічну позицію висловлено Міністерством розвитку економіки, Торгiвлi та сільського господарства України, яке згідно із Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.2019 №838, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудових відносин, соціального діалогу, а також проводить моніторинг у сфері оплати та нормування праці, розробляє та вносить в установленому порядку пропозиції щодо визначення умов оплати праці працівників підприємств, установ і організацій, які фінансуються з державного бюджету.

Оскільки зазначені норми Закону №133 не визнано неконституційними, то оплата праці прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих і військових прокуратур продовжує здiйснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Так, п. 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів згідно додатків, а пунктом 2 надано право керівникам, у межах затвердженого фонду оплати праці, установлювати надбавки, здійснювати преміювання, надавати матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань та для оздоровлення.

Оплата праці прокурора Офісу Генерального прокурора здійснюється відповідно до статті 81 Закону №1697, а прокурора Генеральної прокуратури України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Згідно розрахунків наданих відповідачем, Офіс Генерального прокурора провів повний розрахунок з позивачем за період з січня 2021 по березень 2021, які містять інформацію про нараховану заробітну плату за видами виплат, в тому числі оплати листка непрацездатності, щорічної відпустки та компенсації за невикористані відпустки. Нарахування та виплата заробітної плати ОСОБА_1 здійснено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Суд зауважує, що виплата заробітної плати згідно з постановою №1155 і статті 81 Закону україни "Про прокуратуру" пов`язувалась якраз із фактом переведення прокурорів (після їх атестаціії) на посади в "новоутворені/оновлені" прокуратури (відповідно до Закону №113-ІХ).Отже, середня заробітна плата позивача не може обчислюватись з урахуванням посадових оккладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, адже його туди не переводили. Водночас, прирівнювати посадовий оклад позивача до прокурорів Офісу Генерального прокурора за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в цю структуру (без попереднього проходження атестації як умови для переведення) суперечило б меті і вимогам Закону №113-ІХ.

З огляду на викладене, нарахування заробітної плати, і відповідно розрахунок середньої заробітної плати за час відпусток, компенсації за невикористані відпустки, а також матеріального забезпечення за днi тимчасової непрацездатності позивачу здійснено відповідно до законодавства.

Також розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 23.07.2020 в сумі 212 785,58 грн. (період який входить для розрахунку цих виплат) здійснено судом вiдповiдно до пункту шостого постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та стягнено з Офісу Генерального прокурора Державною казначейською службою України згідно із постановою Кабінету України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та мiсцевих бюджетів або боржників», а отже, для застосування додаткових коефіцієнтів немає підстав.

Окремо слід зазначити, що ОСОБА_1 у розрахунках не враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100» пункт 10, відповідно до якого застосовувався коефіцієнт підвищення посадових окладів, виключено, а в Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 №439) взагалі норма щодо застосування в розрахунку будь-яких коефіцієнтів відсутня.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 02.09.2022