Справа № 160/9070/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року Справа № 160/9070/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/9070/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
30.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчините певні дії, а саме перевести мене ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту «Б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі пункту «А» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з 03.10.2021 року (з дня звернення) виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 30.06.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 05.07.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 05.07.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача про переведення з одного виду пенсії на іншу;
- відомості/інформацію щодо обчислення вислуги років позивача станом на 03.10.2021 року та станом на день звернення позивача до суду із цією позовною заявою;
- відомості щодо незарахування позивачеві періодів роботи позивача (за наявності);
- листи/відмови (рішення) Пенсійного органу та інші наявні докази щодо суті спору.
10.08.2022 року позивачем подано письмову відповідь на відзив відповідача.
30.08.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача, а також долучені до справи витребувані ухвалою суду додаткові докази.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з положеннями ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 02.09.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.05.2022 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення його з пенсії за вислугу років, яка виплачується на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 вказаного Закону, виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.
Позивач вважає відмову відповідача у зарахуванні позивачу пільгової вислуги років при переведенні на пенсію за вислугою років протиправною, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що позивач відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. "Б" ст. 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон 2262-ХІІ).
Пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону передбачається, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають 24 календарних роки та 6 місяців.
Вказують, що Головним управлінням під час розгляду документів на призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 встановлено, що позивача звільнено зі служби 05 травня 2020 року згідно наказу Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" Міністерства юстиції України № 73/ОС-2 від 05.05.2020 "Про звільнення ОСОБА_1 ".
Відповідно до вищезазначеного наказу Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" Міністерства юстиції України, з урахуванням внесених до нього змін наказом від 27.09.2021 року №166/ОС-21, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в пільговому обчисленні складає 26 років 06 місяців 09 днів, у календарному обчислені - 20 років 05 місяців 29 днів.
Таким чином, Позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні 20 років 05 місяців 29 днів при необхідних 24 календарних років та 6 місяців і більше.
Відповідач вказує, що Головним управлінням було розглянуто подання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України на ОСОБА_1 та призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Враховуючи викладене вище, право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262 у позивача відсутнє, оскільки на момент звільнення у нього недостатньо вислуги років у календарному обчисленні.
Представник відповідача також вказав, що до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону, відповідно до якого до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача щодо призначення пенсії за вислугу років є неправомірними, оскільки в п."А" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ чітко вказано, що право пенсії в осіб, звільнених в період з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року, виникає саме за наявності 24 календарних років та 6 місяців і більше, тоді як позивач вимагає призначити пенсію на підставі вислуги років у пільговому обчисленні, що не передбачено чинним законодавством.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 24.12.1998 року по 30.11.2016 року та з 11.03.2020 року по 05.05.2020 року на різних посадах.
Згідно з наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05.05.2020 року №73/ОС-20 був звільнений зі служби 05.05.2020 року з посади заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Згідно вказаного наказу вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 01 місяць 00 днів, у пільговому - 24 роки 01 місяць 10 днів (з урахуванням календарної вислуги).
Наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» №166/ОС-21 від 27.09.2021 року про звільнення ОСОБА_1 було внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років.
Так, згідно вказаного наказу (зі змінами) вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 05 місяців 29 днів, у пільговому - 26 років 06 місяців 09 днів (з урахуванням календарної вислуги).
На теперішній час, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.
03.10.2021 року позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення його з пенсії за вислугу років яка виплачується на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.
Не погоджуючись із відмовою відповідача у переведенні на пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року по справі № 160/22593/21, яке набрало законної сили, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Південно-Східне міжрегіональне управління з питань кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, було відмовлено.

Згідно вказаного рішення суду, встановлено, що «у жовтні 2021 року позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення його з пенсії за вислугу років яка виплачується на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.

27.01.2022 року на електронну адресу суду відповідач направив копію листа ОСОБА_1 від 03.10.2021 року та надав інформацію, що вказана заява позивачем була подана без додатків.

Із наявних в матеріалах справи доказів також не вбачається, що позивач надавав відповідачу усі необхідні документи для переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно із письмових пояснень третьої особи, Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення пенсії ОСОБА_1 із внесеними змінами до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05.05.2020 року №73/ос-20 наказом державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 27.09.2021 року № 166/ос-21 про звільнення ОСОБА_1 , яким внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років не подавало.

Отже, на момент прийняття відповідачем рішення, оформленого листом №38558-30724/П-01/8-0400/21 від 02.11.2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту А ч.1. ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року, у останнього були наявні дані, зазначені у поданні від 20.05.2020 року за № 9475, яке надано Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань кримінальних покарань Міністерства юстиції, згідно з якими страховий стаж позивача на день звільнення складає 29 років 00 місяців 23 дні в тому числі: у календарному обчисленні - 18 років 01 місяць 00 днів, у пільговому обчисленні 24 роки 01 місяць 10 днів, трудовий стаж - 10 років 11 місяців 23 дні.

Таким чином суд дійшов до висновку, що оскільки позивач не надав відповідачу всіх необхідних документів для переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема, копію наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 27.09.2021 року №166/ос-21 про звільнення ОСОБА_1 , яким внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

Отже, в цьому випадку позивач повинен звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з наданням відповідного пакету документів для переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема, копії наказу Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 27.09.2021 року №166/ОС-21 про звільнення ОСОБА_1 , яким внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років.

З урахуванням наведеного, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог».

Враховуючи наведене вище, у зв`язку зі змінами в наказ начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» № 73/ОС-20 від 05.05.2020 року, що внесені наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)»№ 166/ОС-21 від 27.09.2021 року також з урахуванням висновків викладених в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року у справі №160/22593/21, 01.04.2022 року за вих. № 4.2-1924/Кт-22 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції було направлено подання та матеріали про переведення позивача, ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі п.«Б» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі п. «А» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.

Листом від 05.05.2022 року № 13844-10590/П-01/8-0400/22 позивача повідомлено, що документи подані Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з приводу призначення (переведення) пенсії на підставі пункту «А» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року були повернуті до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за вих. № 0400-010311-8/46126 від 02.05.2022 року.

12.05.2022 року позивач звернувся через ВЕБ портал Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою в якій просив повідомити його на яких підставах були повернуті без розгляду матеріали до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції листом № 0400-010311-8/46126 від 02.05.2022 року.

У подальшому, Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, через повернення матеріалів які були направлені 01.04.2022 року та залишені без розгляду, 16.05.2022 року за вих. № 4.2-2550/Кр-22 вдруге направлено подання та матеріали стосовно переведення позивача, ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі п.«Б» ч.1. ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі п.«А» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.

Листом від 03.06.2022 року за № 0400-010311-8/56312 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вдруге повернуло без виконання матеріали щодо переведення позивача ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка виплачується на підставі п. «Б» ч.1. ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі пункту «А» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, у зв`язку з тим, що отримую пенсію на підставі п. «Б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.

На заяву позивача від 12.05.2022 року листом №16864-11464/П-01/8-0400/22 від 10.06.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про відсутність у нього права в переведенні на пенсію відповідно до пункту «А» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, оскільки він не маю достатньої вислугу років, а саме 24 календарних роки та б місяців і більше.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у переведенні на пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом б ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262 передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог ч. 5 ст. 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Положеннями ч. ч. 1, 3, 4 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" регламентовано, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно ст. 10 Закону № 2262 призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст. 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку твердженням відповідача про відсутність у позивача вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262, суд зазначає наступне.

Пунктом а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393), пп. г п. 3 якого передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів - особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Отже, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, які проходили службу в установах, перелік яких наведено у пп. г п. 3 Порядку № 393, вислуга років для цілей призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону № 2262 визначається на пільгових умовах - один місяць служби за сорок днів.

Таким чином, посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років не ґрунтується на вимогах закону.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 року у справі № 750/9775/16-а.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що аналіз норм Закону № 2262 у взаємозв`язку з нормами Порядку № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Отже, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом а ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 24.12.1998 року по 30.11.2016 року та з 11.03.2020 року по 05.05.2020 року на різних посадах.

Згідно з наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05.05.2020 року №73/ОС-20 був звільнений зі служби 05.05.2020 року з посади заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно вказаного наказу вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 01 місяць 00 днів, у пільговому - 24 роки 01 місяць 10 днів (з урахуванням календарної вислуги).

Наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» №166/ОС-21 від 27.09.2021 року про звільнення ОСОБА_1 було внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років.

Так, згідно вказаного наказу (зі змінами) вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 05 місяців 29 днів, у пільговому - 26 років 06 місяців 09 днів (з урахуванням календарної вислуги).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у позивача є підстави для переведення його з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі п.«б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року з 03.10.2021 року, виходячи з вислуги років 26 років 06 місяців 09 днів.

Окрім цього, слід звернути увагу Пенсійного органу, що Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції неодноразову були направлені подання та матеріали стосовно переведення позивача ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років яка призначена на підставі п.«Б» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі п.«А» ч.1. ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, однак, такі подання були залишені відповідачем без розгляду та повернуті без виконання.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної своїх дій у спірних правовідносинах.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що оформлені листом №16864-11464/П-01/8-0400/22 від 10.06.2022 року та полягають у відмові в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, яка призначена за вислугу років на підставі пункту «Б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі пункту «А» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту «Б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі пункту «А» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з 03.10.2021 року, виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 992,40 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.09.2022 року.

Суддя В.В. Ільков