Справа № 460/24640/22
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська після одержання позовної заяви
доДержавної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)"
про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певний дій,
10.08.2022 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" (далі по тексту відповідач) про визнання дій протиправними при утриманні засудженого ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 до 06.07.2022 у карцері, а саме:
1) порушення абз. 3 ч. 11 ст. 134 КВК та абз. 2 п.6 р.ХХІ Правил, які полягають у не забезпеченні ОСОБА_1 індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою;
2) порушення абз. 3 ч. 1 ст. 8 КВК та абз. 15 п. 8 р.V Порядку, які полягають у використанні відеокамери під кутом, що охоплює санітарний вузол та поводженні, що принижує гідність ОСОБА_1 ;
3) порушення ч. 1 ст. 115 КВК та п. 1, 4 р. ХХІІ Правил, які полягають у створенні ОСОБА_1 житлово-побутових умов, що не відповідають правилам санітарії та гігієни.
Пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України визначено обов`язок позивача зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Такі вимоги КАС України до позивача кореспондуються з визначенням його, як особи, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду (ст. 5 КАС України) та із завданням адміністративного судочинства (ч. 1 ст. 2 КАС України), яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вже зазначалося вище у позовній заяві ОСОБА_1 без заявлення похідної вимоги про зобов`язання утриматися від вчинення певних дій просив визнати протиправними дії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" при його утриманні в період з 22.06.2022 до 06.07.2022 у карцері, а саме:
1) порушення абз. 3 ч. 11 ст. 134 КВК та абз. 2 п.6 р.ХХІ Правил, які полягають у не забезпеченні ОСОБА_1 індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою;
2) порушення абз. 3 ч. 1 ст. 8 КВК та абз. 15 п. 8 р.V Порядку, які полягають у використанні відеокамери під кутом, що охоплює санітарний вузол та поводженні, що принижує гідність ОСОБА_1 ;
3) порушення ч. 1 ст. 115 КВК та п. 1, 4 р. ХХІІ Правил, які полягають у створенні ОСОБА_1 житлово-побутових умов, що не відповідають правилам санітарії та гігієни.
Таким чином, первинно заявлена позивачем позовна вимога фактично була вимогою про встановлення факту, розгляд якої за своєю правовою природою не узгоджується з приписами ст. 5, ч. 1 ст. 2 КАС України.
З урахуванням викладеного вище в сукупності, первинно подана позовна заява не відповідала вимогам п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України. Як наслідок, ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" про визнання дій протиправними залишено без руху.
На усунення недоліків позовної заяви позивачем подано нову позовну заяву до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)", у якій ОСОБА_1 просить:
1. Визнати протиправними дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» при утриманні засудженого ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 до 06.07.2022 у карцері, а саме:
1) порушення абз. 3 ч. 1 ст. 134 КВК та абз. 2 п. 6 р. ХХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, які полягають у не забезпеченні ОСОБА_1 індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою;
2) порушення абз. 3 ч. 1 ст. 8 КВК та абз. 15 п. 8 р. V Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, які полягають у використанні відеокамери під кутом, що охоплює санітарний вузол та поводженні, що принижує гідність ОСОБА_1 ;
3) порушення ч. 1 ст. 115 КВК та п.1, 4 р. ХХІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, які полягають у створенні ОСОБА_1 житлово-побутових умов, що не відповідають правилам санітарії та гігієни.
2. Зобов`язати Державну установу «Городищенська виправна колонія (№96)» при триманні у карцері засудженого ОСОБА_1 утриматися від вчинення дій:
1) які полягають у не забезпеченні індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою;
2) які полягають у використанні відеокамери під кутом, що охоплює санітарний вузол та поводженні, що принижує гідність;
3) які полягають у створенні житлово-побутових умов, що не відповідають правилам санітарії та гігієни.
Перевіряючи відповідність поданої позовної заяви вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та наявність підстав прийняття позовної заяви до розгляду, варто зазначити наступне.
Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Зміст адміністративної юстиції ефективний судовий захист від порушень у публічно-правових відносинах.
Ряд положень Конвенції отримали своє відтворення у нормах Кодексу адміністративного судочинства України, що регулює судовий захист публічно-правових прав, свобод, інтересів фізичних та юридичних осіб. Такими положеннями є, наприклад, право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом (ст. 6 Конвенції), право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції) тощо.
Отже, адміністративний суд, отримавши позовну заяву, повинен встановити наявність факту порушення права та застосувати конкретний спосіб захисту порушеного права, що залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України. Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, така особа має право звернутися до суду та просити про їхній захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Вирішуючи справу по суті, суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю. А у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;
7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;
8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;
9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;
10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;
11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;
12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;
13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Обираючи між загальними способами захисту права (передбаченими законодавством) або спеціальними, адміністративним судам необхідно не допустити зловживання правом на захист та порушення прав відповідачів, багаторазове порушення справ за тими ж самими по суті, але формально відмінними вимогами, а також не ускладнити виконання рішень у справах.
З наведеного випливає, що для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. При цьому необхідно наголосити, що покарання винної особи не входить до мети захисту права у публічно-правових відносинах, а тому не входить до складу способу захисту права.
Вважаючи дії Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» при утриманні засудженого ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 до 06.07.2022 у карцері протиправними та такими, що порушуються права, свободи або законні інтереси, останній звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду та просить визнати такі дії протиправними, а також зобов`язати утриматися від вчинення певних дій, які полягають у не забезпеченні індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою, використанні відеокамери під кутом, що охоплює санітарний вузол та поводженні, що принижує гідність, у створенні житлово-побутових умов, що не відповідають правилам санітарії та гігієни.
При цьому, варто зауважити, що під способом захисту прав у формі зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій розуміється пасивна поведінка останнього, яка, в свою чергу, буде відповідати вимогам законодавства України, та спрямована на відновлення порушених прав, свобод або законних інтересів позивача.
Натомість, заявляючи з первісними позовними вимогами про визнання протиправними дій похідні вимоги про зобов`язання Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" при триманні у карцері засудженого ОСОБА_1 утриматися від вчинення дій, "які полягають у не забезпеченні індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою", позивач фактично просить зобов`язати відповідача суд утриматися від вчинення дій, які є активною формою поведінки суб`єкта владних повноважень.
Іншими словами, неможливо зобов`язати орган державної влади утриматися від вчинення дій, що полягають у не забезпеченні засудженого індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою.
Таким чином, заявлена позивачем у новій позовній заяві, поданій на усунення недоліків первинного позову, вимога про зобов`язання Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» «при триманні у карцері засудженого ОСОБА_1 утриматися від вчинення дій, які полягають у не забезпеченні індивідуальним спальним місцем з підйому до відбою» не узгоджується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України, що свідчить про невідповідність такої заяви вимогам п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.
За приписами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Станом на 29.08.2022 позивач не усунув недоліки позовної заяви.
Таким чином, у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява підлягає поверненню.
Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певний дій.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 29 серпня 2022 року

Суддя Олег ГРЕСЬКО