Справа № 340/490/21
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року справа № 340/490/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Олександрійського району Кіровоградської області (далі Рада) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Ради про визнання протиправним та скасування рішення від 20 жовтня 2020 року №2327, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Водночас просив суд зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву, надавши дозвіл.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала вимоги позову.

Зазначила, що Рада незаконно відмовила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Стверджувала, що на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомості, котрий належить позивачу на праві власності.

Рада заперечила щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (Том 1 а.с.37-40).

У судовому засіданні представник органу місцевого самоврядування пояснила, що на земельній ділянці розташовано не об`єкт нерухомості, а тимчасова споруда (торгівельний павільйон).

Зазначила, що тимчасова споруда не відповідає схемі розміщення та щодо неї не розробляється проект землеустрою.

Стверджувала, що навіть, якщо і погодитись, що павільйон є об`єктом нерухомості, то встановлено невідповідність Генеральному плану населеного пункту.

17 лютого 2021 року судом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (Том 1 а.с.31-32).

14 червня 2021 року суд прийняв ухвалу про розгляд справи у тому ж провадженні, однак з викликом сторін (Том 1 а.с.63-64).

23 серпня 2022 року сторони до суду не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не надіслали клопотань про відкладення розгляду справ, що відповідно до приписів частини 9 статті 205 КАС України надало право суду вирішити спір у порядку письмового провадження (Том 2 а.с.10-12, 22).

Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (Том 1 а.с.245, Том 2 а.с.16-17).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і допитавши свідка та експерта, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, 11 липня 2002 року ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (продавці) уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу торгівельного павільйону (Том 1 а.с.73).

Павільйон розміщений у АДРЕСА_1 , а площа склала 20 м.кв.

Згідно змісту правочину споруда не відносилась до об`єкту нерухомості, хоча за фотографіями того часу розташована на бетонній площадці (Том 1 а.с.74-76).

01 липня 2003 року ОСОБА_1 (орендар) і Рада (орендодавець) уклали договір оренди земельної ділянки площею 35 м.кв. для обслуговування торгівельного кіоска (Том 1 а.с.77-79).

Строк дії договору до 01 січня 2008 року.

12 лютого 2008 року сторони продовжили термін дії договору оренди землі на 5 років (Том 1 а.с.107).

08 лютого 2013 року сторони уклали новий договір оренди земельної ділянки до 12 числа того ж місяця і року (Том 1 а.с.108-110).

У правочині зазначено, що торгівельний кіоск зареєстровано як об`єкт нерухомості 12 вересня 2008 року та заборонено проводити капітальне будівництво.

Реєстрацію об`єкту нерухомості вчинило КП «Кассіопея» (Том 1 а.с.153-54).

30 квітня 2015 року ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарована) уклали нотаріально посвідчений договір дарування об`єкту нерухомості згаданого торгівельного павільйону (Том 1 а.с.153-154).

Площа споруди склала 20,1 м.кв., а фундаменту 39,5 м.кв.

Павільйон розміщений на земельній ділянці площею 0,0035 га, якій присвоєно кадастровий номер.

Земельна ділянка зареєстрована Радою 25 червня 2013 року (Том 1 а.с.125).

Цільове призначення розміщення торгівельного павільйону, а категорія землі землі житлової та громадської забудови (Том 1 а.с.125).

11 квітня 2017 року ОСОБА_1 (обдарований) та ОСОБА_4 (дарувальник) уклали нотаріально посвідчений договір дарування об`єкту нерухомості того ж торгівельного павільйону (Том 1 а.с.12).

Орендну плату за земельну ділянку сплачує ОСОБА_1 (Том 1 а.с.159-168).

20 червня 2017 року Рада прийняла рішення №900, яким відмовила позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стосовно відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування нежитлового приміщення (Том 1 а.с.83).

Підстава відсутність Плану зонування території міста.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до відповідача заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 100 м.кв. (59,6 м.кв. площа фундаменту торгівельного кіоску, 40,4 м.кв. територія навколо фундаменту) за рахунок земель житлової та громадської забудови з подальшою передачею в оренду для реконструкції і обслуговування нежитлового приміщення (Том 1 а.с.44).

13 березня 2020 року секретар Ради надіслав письмову відповідь на звернення (Том 1 а.с.220).

Пояснив, що торгівельний павільйон не є об`єктом нерухомості, а малою архітектурною формою, що виключає розгляд Радою звернення.

Роз`яснив, що з метою розгляду питання щодо розміщення тимчасової споруди треба звернутися до виконавчого комітету органу місцевого самоврядування зі заявою про доповнення до схеми розміщення тимчасових споруд, подавши відповідні документи.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року у справі №340/1210/20 визнано протиправною бездіяльність Ради стосовно розгляду звернення (Том 1 а.с.45-47).

Суд зробив висновок, що вирішення такого роду заяви відноситься до компетенції колегіального органу.

Водночас суд не дав відповідь на спірне питання щодо віднесення павільйону (кіоску) до об`єктів нерухомості, зробивши висновок про його передчасність.

20 жовтня 2020 року Рада розглянула заяву, прийнявши рішення №2327 (Том 1 а.с.9).

Відповідач відмовив у задоволенні.

Підстава невідповідність Генеральному плану м.Світловодськ.

Про невідповідність повідомив головний архітектор у листі від 19 жовтня 2020 року №82.

У листі архітектора вказано, що ОСОБА_1 земельна ділянка надавалась в оренду у 2008 році без права капітального будівництва, а Генеральним планом міста земельна ділянка не передбачена під капітальну забудову.

14 грудня 2021 року комісія Ради оглянула торгівельний павільйон (Том 1 а.с.157-158, 170).

Висновок комісії: кіоск (металева конструкція) площею 20 м.кв встановлена на бетонний майданчик площею 46,8 м.кв.; кіоск не відноситься до об`єкту нерухомості, бо переміщується у просторі без заподіяння шкоди.

До акту обстеження надано фотографії (Том 1 а.с.170).

Позивач замовив висновок будівельно-технічної експертизи (Том 1 а.с.197-202).

Згідно висновку експерта ОСОБА_5 від 11 лютого 2022 року №П-8 неможливе від`єднання конструкції металевого кіоску від бетонного фундаменту та переміщення в інше місце без втрати якісних та/або функціональних характеристик.

Стверджує, що будівництво фундаменту та встановлення на нього кіоску відбулось в один і той же час.

Пояснила суду, що кіоск кріпиться до фундаменту за рахунок з`єднання закладних з металевим швелером.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, визнавши протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування стосовно розгляду звернення ОСОБА_1 , суд не входив у дослідження питання про належність павільйону до об`єкту нерухомості.

Отже, колегіальний орган міг відмовити у задоволенні заяви з тих самих підстав, з яких секретар Ради повернув заяву.

Секретар Ради пояснив, що торгівельний павільйон не є об`єктом нерухомості, а малою архітектурною формою.

Роз`яснив, що з метою розгляду питання щодо розміщення тимчасової споруди треба звернутися до виконавчого комітету органу місцевого самоврядування зі заявою про доповнення до схеми розміщення тимчасових споруд, подавши відповідні документи.

Зі змісту рішення органу місцевого самоврядування про відмову у задоволенні заяви про надання дозволу на виготовлення проекту зі землеустрою суд вбачає, що не оспорювалось питання належності павільйону до об`єкту нерухомості.

Пояснюється тим, що підстава відмови у задоволенні заяви невідповідність Генеральному плану м.Світловодськ, а павільйон зареєстрований як об`єкт нерухомості комунальним підприємством.

Державна реєстрація об`єкту нерухомості не скасована у порядку, який встановлено діючим законодавством.

Тому суд надає оцінку рішенню відповідача з позиції, що воно стосується земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості.

Так, приписами частини 2-3 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що торгівельний павільйон розміщений на місцевості з 2002 року, а визнаний об`єктом нерухомості у 2008 році.

У всіх договорах оренди землі, які укладені з 2003 року з ОСОБА_1 , вказано, що земля надається для обслуговування павільйону без права забудови.

Отже, павільйон набув ознак об`єкту нерухомості всупереч умов договору оренди землі.

Станом на день укладення договорів оренди землі та прийняття Радою рішення за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 діяв Генеральний план м.Світловодськ, який затверджено рішенням виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів №30 від 04 лютого 1991 року (Том 1 а.с.232-235).

Згідно Генерального плану на земельній ділянці, на якій розміщено фундамент і павільйон (35 м.кв. з визначеним кадастровим номером), не передбачено нове будівництво (Том 1 а.с.242-243).

Водночас на той час не було розроблено Плану зонування території.

ОСОБА_1 просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою стосовно реконструкції та обслуговування нежитлового приміщення (об`єкт нерухомості).

Тобто, мова йде про перебудову об`єкта нерухомості, який збудовано без дозволу Ради та всупереч Генеральному плану і умовам договорів оренди землі.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про правомірність рішення Ради.

Тому у задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати складаються зі сплати судового збору в сумі 908 грн. (Том 1 а.с.6-7).

Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей