Справа № 420/24096/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сініцин А.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області про стягнення грошової допомоги,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області, в якій позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області на користь ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 01 копійка до частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно, всупереч вимогам чинного законодавства не виплатив позивачу грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати до частини щорічної основної оплачуваної відпустки, право на яку позивач має за законом.

Вважаючи дії відповідача щодо не нарахування та не виплати грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до частини щорічної основної оплачуваної відпустки протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

24.12.2021 року за вх. №ЕП/37613/21 від Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що Управління не є юридичною особою, а є лише структурним підрозділом Апарату Державного агентства меліорації та рибного господарства України, тому не може бути правонаступником Західно-Чорноморської рибоохорони. Таким чином, у даному випадку фактичного адміністративного правонаступництва не відбулося, оскільки відсутні врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області. Стосовно предмету позову, Управління не може ні довести, ні спростувати, оскільки відсутні будь-які дані та відомості стосовно позивача, оскільки Управління не є правонаступником Західно-Чорноморської рибоохорони і всі документи при її ліквідації були передані до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради.

Ухвалою від 06.12.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 01.03.2022 року.

31.05.2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 .

01.03.2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку із введенням в країні воєнного стану. Наступне судове засідання призначене на 27.07.2022 року.

Ухвалою суду від 27.07.2022 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.08 2022 року о 12 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 22.08 2022 року з`явились позивач та представник відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії Західно-Чорноморської рибоохорони із заявою про надання частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Наказом голови Комісії з ліквідації Західно-Чорноморської рибоохорони № 3 від 08.07.2021 року, відповідно до ст.57 Закону України «Про державну службу», ч.1 ст.12 Закону України «Про відпустки», головному спеціалісту із запобігання та протидії корупції Західно -Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Попову Дмитру Васильовичу надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року.

Позивач зазначає, що в наказі № 3 від 08.07.2021 року не вказано про виплату грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, у зв`язку з чим йому не нараховано не виплачено таку допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати до частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року.

Вказані обставини слугували підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Стосовно тверджень відповідача про те, що Управління не є юридичною особою, а є лише структурним підрозділом Апарату Державного агентства меліорації та рибного господарства України, тому не може бути правонаступником Західно-Чорноморської рибоохорони, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначає Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (далі Порядок № 1074).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1074, органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються або ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

За приписами п. 4 Порядку № 1074, орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Згідно з п. 5 Порядку № 1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

У разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади права та обов`язки органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади (п. 6 Порядку №1074).

Відповідно до п. 8 Порядку № 1074, внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Тобто, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого.

Судом встановлено, що постановою Кабміну України від 30 вересня 2015 року № 894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» вирішено:

1. Ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства рибного господарства за переліком згідно з додатком 1;

2. Погодитися з пропозицією Міністерства аграрної політики та продовольства щодо утворення територіальних органів Державного агентства рибного господарства як структурних підрозділів апарату Агентства за переліком згідно з додатком 2.

3. Установити, що правонаступником майна територіальних органів Державного агентства рибного господарства, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є зазначене Агентство.

4. Державному агентству рибного господарства забезпечити: здійснення територіальними органами, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, функцій та повноважень, покладених на зазначені органи, до утворення територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державного агентства рибного господарства.

Згідно з Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 894, Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства віднесене до переліку територіальних органів Держрибагентства, що ліквідуються.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Західно-Чорноморське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, , припинено: дата запису: 31.08.2021, номер запису: 015044620, підстава: рішення щодо припинення.

Згідно Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 894, до переліку територіальних органів Держрибагентства, що утворюються, включено Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області.

На підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що 29.02.2016 року зареєстровано Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області, (номер запису в ЄДР:5038952), як відокремлений підрозділ Державного агентства меліорації та рибного господарства України.

Таким чином, згідно п.4 постанови №894 Державне агентство рибного господарства здійснення функцій та повноважень ліквідованих органів здійснювало саме до утворення нових територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державного агентства рибного господарства.

Постановою Кабміну України від 24.05.2021 №539 «Деякі питання розподілу окремих повноважень центральних органів виконавчої влади у сфері меліорації земель» перейменовано Державне агентство рибного господарства України на Державне агентство меліорації та рибного господарства України.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого постановою Кабміну України від 30 вересня 2015 року №895, Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони).

В свою чергу п. 1, 19 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 воно (далі - Одеський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Повноваження Одеського рибоохоронного патруля поширюються на Одеську область, територію та акваторії водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством.

Одеський рибоохоронний патруль має самостійний баланс, відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, може мати власні логотипи та емблему, бланки та штампи.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області є належним відповідачем у справі.

Щодо стягнення з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області на користь ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 01 копійка до частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Статтею 59 Закону № 889-VIII передбачено, що щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою визначені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 504/96-ВР право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

На підставі ч. 1 ст. 12 Закону № 504/96-ВР щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається право державного службовця поділити щорічну відпустку на частини, основна частина якої не повинна бути меншою 14 календарних днів.

Під час формування фонду оплати праці на відповідний бюджетний рік для кожного працівника передбачається одна грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати, яка є гарантованою виплатою один раз на рік при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки за відповідний робочий рік.

Згідно з положеннями ст. 57 Закону № 889-VIII підставою для виплати грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати під час отримання щорічної відпустки визначено саме факт отримання працівником такої щорічної основної відпустки за відповідний рік.

При цьому, суд зазначає, що наведені положення законодавства не пов`язують виплату такої грошової допомоги з тривалістю отриманої державним службовцем частини щорічної відпустки, а нормами чинного законодавства не встановлено заборони виплати вказаної допомоги під час отримання працівником відпустки, тривалістю менше 14 календарних днів.

Отже, у випадку поділу щорічної основної відпустки на частини грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати виплачується за заявою працівника один раз на рік при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки, незалежно від кількості днів такої відпустки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних.

Як встановлено ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати до частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивач ухвалою суду від 06.12.2021 року звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 12 В) про стягнення грошової допомоги - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року.

Зобов`язати Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 40605109) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати до частини щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів з 26 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року за період роботи з 24 вересня 2020 року по 23 вересня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.09.2022 року.

Суддя: Г.П. Самойлюк