Справа № 420/7182/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7182/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 23 травня 2022 року через підсистему Електронний суд (сформовано 22.05.2022 року) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Відокремленого підрозділу Державної митної служби України Одеська митниця (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А), в якій позивач просить: визнати протиправною та скасувати картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UA500150/2021/000113 та визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.12.2021 року № UA500150/2021/000047/2.

Ухвалою від 25 травня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних позивач зазначив, що придбав у компанії AMAZING RIDES LLC (США) через аукціон автомобіль, пошкоджений внаслідок ДТП, марки LAND ROVER RANGE ROVER SE, номер кузова НОМЕР_2 , модельний рік 2018.

Митна вартість транспортного засобу була визначена за основним методом та становила 9890,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 30.09.2021 року складала 262836,64 грн.

30.09.2021 року представником позивача, з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу, подано митну декларацію № UA500150/2021/, до якої було надано всі необхідні документи.

Однак, за результатами перевірки митної декларації відповідачем було винесено картку відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуски чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UA500150/2021/000113 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.12.2021 року № UA500150/2021/000047/2.

Як вбачається з спірного рішення, митна вартість транспортного засобу була скоригована відповідачем за резервним методом та становить 36603,00 дол. США.

Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що належать скасуванню, оскільки, на думку позивача, митний орган має право самостійно розрахувати (коригувати) митну вартість заявлених декларантом товарів лише у випадку наявності документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено, та такі обґрунтовані сумніви мають бути доведені та підтверджені відповідними доказами.

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише посилання на митну декларацію від 25.05.2021 року № UA500030/2021/46345, на підставі інформації якої митним органом здійснено коригування митної вартості.

Позивач вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а також не довів неможливість застосування інших методів послідовно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.

У встановлений судом строк відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/2022/22 від 22.06.22 року), в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити, з огляду на таке.

З метою здійснення митного оформлення товарів до Одеської митниці подано митну декларацію № UA500150/2021/204666 від 30.09.2021 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем подані документи, вказані у графі 44 МД.

Так, на виконання вимог ст. 54 МК України під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з МД № UA500150/2021/204666 від 30.09.2021 року було встановлено, що в поданих документах містять розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA500150/2021/000047/2 віл 23.12.2021 року, а саме:

- Комісійна та брокерська винагорода. У вищезазначених документах в наявності інформація про посередників (LIMCO LOGISTICS INC та ТОВ «АВТО ТРЕЙД ГРУП») однак відомості щодо вартості комісійних та посередницьких послуг для визначення митної вартості декларантом не надано;

- Витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (вказані відомості при митному оформленні відсутні);

- Витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортування до місця ввезення на митну територію України (вказані відомості при митному оформленні відсутні);

- Витрати на страхування цих товарів (декларантом до митного оформлення не надані відомості про наявність/відсутність страхування товару, вартості страхування при можливому його здійсненні);

- Згідно з положенням пункту 22 розділу VII Рекомендацій № 6 Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/148) від 01.09.1983 року, вищезазначені витрати вносяться до рахунку-фактури, однак така інформація у наданому до митного оформлення інвойсі відсутня.

- Відповідно до вимог п. 2 ст. 53 МКУ у разі, якщо рахунок сплачено документами, що підтверджують митну вартість товару є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (такі документи та відомості до митного оформлення не надано). Згідно відомостей CERTIFICAT OF DESTRUCTION від 09.04.2021 року № 135075234 власником товару є особа FERETTI MOTORS, однак у комерційному рахунку продавцем є особа AMAZING RADES LLC.

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 МК України та обумовлювати необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості.

Своїм листом № 4343/1 від 23.12.2021 року ФОП « ОСОБА_2 » повідомив, що немає можливості надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подано витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA500150/2021/000047/2 від 23.12.2021 року та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою особою митною вартістю, та видана картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500150/2021/000113.

21.06.2022 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, окремо зазначивши стосовно твердження відповідача, щодо ціни, що була фактично сплачена додаються витрати на транспортування, позивач зазначає, що надано до митного оформлення інвойс №95592 від 29.09.2021 року, у вартість ціни 9800,00 дол. США включена вартість транспортування товару до порту Південний в розмірі 1000,00 дол. США (dilivey to CPT port Pivdenniy).

Також позивач звернув увагу, що за обраним сторонами правилом поставки, перераховані відповідачем витрати (оплата комісійних та посередницьких послуг, витрати на транспортування, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів) є витратами продавця, які фактично були сплачені позивачем у складі ціни товару.

Також позивач зазначає, що відповідачем не було враховано висновок експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля, який було надано до митного оформлення, та відповідно, відповідачем не спростовано достовірність такого висновку.

Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.

Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року зупинено провадження у справі до отримання витребуваних судом доказів.

До суду 09 серпня 2022 року від позивача надійшли додаткові письмові пояснення та копія платіжного доручення.

У письмових пояснення позивач додатково зазначив, що первинним покупцем зазначеного товару на аукціоні виступав FERETTI MOTORS, про що зазначено в сертифікаті пошкодження від 09.04.2021 № 135075234. З метою придбання зазначеного товару позивач звернувся для отримання відповідних посередницьких послуг до AMAZING RIDES LLC. В матеріалах справи наявний комерційний інвойс. За вказівкою AMAZING RIDES LLC ОСОБА_1 було здійснено платіж у розмірі 9500 доларів США на користь 7 MOTORS INC, що узгоджується з вимогами ст. 58 Митного кодексу України.

Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року поновлено провадження у справі, зі стадії на якій було зупинено.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

29.09.2021 року між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП « ОСОБА_2 » (митний брокер) було укладено договір доручення про надання послуг з декларування товарів і транспортних засобів № БМ-0987/2021.

Відповідно до вказаного договору, замовник доручає, а митний брокер зобов`язується від імені та за рахунок замовника надати послуги з декларування товарів і транспортних засобів, які належать замовнику та переміщуються через митний кордон України або митну територію України у т.ч. декларування з використанням електронних документів, а також консультаційні послуги у сфері митного законодавства.

Замовник сплачує у повному обсязі вартість узгоджених з Митним брокером робіт та послуг протягом 3 календарних днів з моменту надання митним брокером замовнику рахунків у письмовій та/або факсимільній та/або електронній формі, але не пізніше чим за добу до початку митного оформлення товарів шляхом відповідних перерахувань (п.6.1 договору).

Так, на виконання вказаного договору митним брокером була направлена на реєстрацію митна декларація № UA500150/2021/204666 від 30.09.2021. На підтвердження митної вартості декларантом надано такі документи: довідка № 197096-Д від 29.09.2021 року, заява на посвідчення № 4343 від 30.09.2021 року, картка ФО-ПП, сертифікат пошкоджень (certificate of destruction), висновок № 2610-Е/21 від 30.09.2021 та фото таблиця та договір доручення про надання послуг з декларування товарів і транспортних засобів.

Відповідно до висновку № 2610-Е/21 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER SE. номер кузова НОМЕР_2 , модельний рік 2018, власник ОСОБА_1 від 30.09.2021 року, ринкова вартість автомобіля ввезеного на митну територію України з урахуванням його технічного стану і пошкоджень, станом на 29.09.2021 року становить 231128,62 грн., що відповідно до офіційного курсу НБУ на дату оцінки, становить 8698,62 дол. США.

На виконання вимог ст. 54 МК України під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з МД № UA500150/2021/204666 від 30.09.2021 року митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

Листом № 4343/1 від 23.12.2021 року ФОП « ОСОБА_2 » повідомив, що немає можливості надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість.

Розглянувши подані позивачем документи, митний орган дійшов висновку, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA500150/2021/000047/2 віл 23.12.2021 року, а саме:

- Комісійна та брокерська винагорода. У вищезазначених документах в наявності інформація про посередників (LIMCO LOGISTICS INC та ТОВ «АВТО ТРЕЙД ГРУП») однак відомості щодо вартості комісійних та посередницьких послуг для визначення митної вартості декларантом не надано;

- Витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (вказані відомості при митному оформленні відсутні);

- Витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортування до місця ввезення на митну територію України (вказані відомості при митному оформленні відсутні);

- Витрати на страхування цих товарів (декларантом до митного оформлення не надані відомості про наявність/відсутність страхування товару, вартості страхування при можливому його здійсненні);

- Згідно з положенням пункту 22 розділу VII Рекомендацій № 6 Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/148) від 01.09.1983 року, вищезазначені витрати вносяться до рахунку-фактури, однак така інформація у наданому до митного оформлення інвойсі відсутня.

- Відповідно до вимог п. 2 ст. 53 МКУ у разі, якщо рахунок сплачено документами, що підтверджують митну вартість товару є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (такі документи та відомості до митного оформлення не надано). Згідно відомостей CERTIFICAT OF DESTRUCTION від 09.04.2021 року № 135075234 власником товару є особа FERETTI MOTORS, однак у комерційному рахунку продавцем є особа AMAZING RADES LLC.

Та видана картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500150/2021/000113.

Не погодившись з прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

За результатами визначення правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів за № UA500150/2021/000047/2 віл 23.12.2021 року, а саме:

- Комісійна та брокерська винагорода. У вищезазначених документах в наявності інформація про посередників (LIMCO LOGISTICS INC та ТОВ «АВТО ТРЕЙД ГРУП») однак відомості щодо вартості комісійних та посередницьких послуг для визначення митної вартості декларантом не надано;

- Витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (вказані відомості при митному оформленні відсутні);

- Витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортування до місця ввезення на митну територію України (вказані відомості при митному оформленні відсутні);

- Витрати на страхування цих товарів (декларантом до митного оформлення не надані відомості про наявність/відсутність страхування товару, вартості страхування при можливому його здійсненні);

- Згідно з положенням пункту 22 розділу VII Рекомендацій № 6 Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/148) від 01.09.1983 року, вищезазначені витрати вносяться до рахунку-фактури, однак така інформація у наданому до митного оформлення інвойсі відсутня.

- Відповідно до вимог п. 2 ст. 53 МКУ у разі, якщо рахунок сплачено документами, що підтверджують митну вартість товару є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (такі документи та відомості до митного оформлення не надано). Згідно відомостей CERTIFICAT OF DESTRUCTION від 09.04.2021 року № 135075234 власником товару є особа FERETTI MOTORS, однак у комерційному рахунку продавцем є особа AMAZING RADES LLC.

Оцінивши докази, що надані сторонами в межах предмету доказування, проаналізувавши положення Митного кодексу України, суд дійшов такого висновку.

Митним кодексом України передбачено та встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Стосовно твердження відповідача, що «Комісійна та брокерська винагорода. У вищезазначених документах в наявності інформація про посередників (LIMCO LOGISTICS INC та ТОВ «АВТО ТРЕЙД ГРУП») однак відомості щодо вартості комісійних та посередницьких послуг для визначення митної вартості декларантом не надано», витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (вказані відомості при митному оформленні відсутні), суд зазначає, що позивачем до митного оформлення було надано інвойс №95592 від 29.09.2021 року, у вартість ціни 9800,00 дол. США включена вартість транспортування товару до порту Південний в розмірі 1000,00 дол. США (dilivey to CPT port Pivdenniy), що виключає зауваження відповідача про відсутність доказів понесених витрат на транспортування, та твердження відповідача про відсутність інформації щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що поставка товару здійснювалась згідно з правил CРТ (Інкотермс 2010), відповідно до статті А6 якого продавець зобов`язаний оплатити всі витрати, пов`язані з товару до момент його поставки відповідно до ст. А4, крім витрат, що оплачує покупець, як передбачено ст. В6; фрахт та всі інші витрати, що виникають відповідно до ст.А3, включаючи витрати на завантаження товару та будь-які обов`язкові платежі за розвантаження у місці призначення, що покладаються на продавця за контрактом перевезення.

Таким чином, позивач зазначив, що за обраним сторонами правилом поставки, перераховані відповідачем витрати (оплата комісійних та посередницьких послуг, витрати на транспортування, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів) є витратами продавця, які фактично були сплачені позивачем у складі ціни товару.

Надаючи оцінку цим доводам сторін, суд доходить такого висновку.

Відповідно до правил Інкотремс 2010 СРТ Carriage paid to" ("перевезення оплачено до") означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованій продавцем у погодженому сторонами місці і що продавець зобов`язаний укласти договір перевезення та нести витрати по перевезенню, необхідні для доставки товару у пункт призначення.

Тобто, CPT означає - Перевезення сплачується: продавець постачає товари перевізнику в узгодженому місці, переміщуючи ризик покупцеві, але продавець зобов`язаний оплатити вартість перевезення до вказаного місця призначення.

На підтвердження тому, що поставка здійснена за правилами СРТ позивачем до митного органу та до суду надано інвойс № 95592 від 29.09.2021 року, відповідно до якого вартість поставки в розмірі 1000 доларів США включена до загальної вартості товару.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт включення цих витрат до вартості товару.

Стосовно витрат на страхування, суд зазначає, що поставка товару відбулась за правилами СРТ.

Відповідно до Правил Інкотремс 2010 (СРТ), ст. А3 в) у продавця немає обов`язку перед покупцем по укладенню договору страхування. Однак продавець зобов`язаний надати покупцю на його прохання та за його рахунок інформацію необхідну покупцю для отримання страхування.

Відповідно до ст. Б3 в) так само у покупця немає обов`язку перед продавцем по укладенню договору страхування.

Суду не надано докази того, що позивачем був укладений договір страхування товару, а тому суд доходить висновку, що відповідачем не доведено страхування цього товару та необхідності страхування вказаного автотранспортного засобу.

Стосовно тверджень відповідача, що згідно з відомостей CERTIFICAT OF DESTRUCTION від 09.04.2021 року № 135075234 власником товару є особа FERETTI MOTORS, однак у комерційному рахунку продавцем є особа AMAZING RADES LLC, суд зазначає, що у вказаному сертифікаті вказано ціну продажу (selling price) Resale, що в перекладі з англійської мови означає, перепродаж, що також підтверджено додатковими поясненнями позивача. А тому суд доходить висновку, що FERETTI MOTORS було перепродано вказаний автомобіль AMAZING RADES LLC, у зв`язку з чим і дана особа вказана у комерційному рахунку.

Щодо посилання відповідача на відсутність банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (такі документи та відомості до митного оформлення не надано), а саме: згідно відомостей CERTIFICAT OF DESTRUCTION від 09.04.2021 року № 135075234 власником товару є особа FERETTI MOTORS, однак у комерційному рахунку продавцем є особа AMAZING RADES LLC, суд зазначає таке.

У додаткових письмових поясненнях позивач зазначив, що первинним покупцем зазначеного товару на аукціоні виступав FERETTI MOTORS, про що зазначено в сертифікаті пошкодження від 09.04.2021 № 135075234. З метою придбання зазначеного товару позивач звернувся для отримання відповідних посередницьких послуг до AMAZING RIDES LLC. В матеріалах справи наявний комерційний інвойс. За вказівкою AMAZING RIDES LLC ОСОБА_1 було здійснено платіж у розмірі 9500 доларів США на користь 7 MOTORS INC, що узгоджується з вимогами ст. 58 Митного кодексу України, та підтверджено swift платежем.

Так, відповідно до ч. 5, 6 ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Тому, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт здійснення оплати за придбаний автомобіль.

Таким чином, проаналізувавши доводи сторін, суд доходить висновку, що митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Вищевикладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи представника відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, яка відбулась між сторонами, але митний орган не врахував наданих позивачем пояснень.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладені встановлені судом обставини, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючі встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення контролю митної вартості, приймаючи рішення не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, керуючись приписами ст. 139 КАС України судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, 27 червня 2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому позивач просив при задоволенні позову стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

У свою чергу 11 липня 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, зазначивши, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 15 000 грн. становить 6,04 прожиткових мінімумів на працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року або 2,3 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 382 годин роботи. Отже, на думку відповідача, гонорар в розмірі 15 000 грн. є завищеним та становить надмірний тягар для позивача, не відповідає критеріям розумності, співрозмірності.

Розглянувши вказані клопотання, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що 23 лютого 2022 року між адвокатом Білик Дмитром Анатолійовичем (адвокат) та Худина Олегом Васильовичем (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги № 55, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат надає правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, визначених за цим договором та протоколом узгодження вартості послуг, який є невід`ємною частиною цього договору, а саме: представництво та захист інтересів клієнта у всіх установах незалежно від форм власності та в судах всіх інстанцій України, зокрема, але не виключно, здійснювати представництво інтересів клієнта у справах щодо оскарження рішень Державної митної служби України.

Матеріалами справи підтверджено, що 23.02.2022 року між адвокатом та клієнтом був підписаний протокол узгодження вартості послуг, відповідно до якого:

1. Надання усної юридичної консультації 2000,00 грн.,

2. Надання письмової юридичної консультації 4000,00 грн.,

3. Підготовка позовної заяви і подання її до суду 7000,00 грн.,

4. Участь адвоката в судовому засіданні судів першої, апеляційної та касаційної інстанції 5000,00 грн.,

5. Ознайомлення з матеріалами справи 2500,00 грн.,

6. Підготовка та подання до суду процесуальних документів під час розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанції 4000,00 грн.(за один документ),

7. Підготовка та подання до суду касаційної скарги на рішення судів першої та апеляційної інстанції 7000,00 грн.,

8. Підготовка та подання до Державної виконавчої служби або приватного виконавця заяви про примусове виконання рішення суду 3000,00 грн.,

9. Здійснення адвокатом від імені клієнта будь-яких процесуальних дій в рамках виконавчого провадження 2500,00 грн.

Відповідно до п. 2, 3 Протоколу узгодження вартості послуг, за результатами надання будь-якої послуги, передбаченої п. 1 цього Протоколу, адвокат складає рахунок та вручає йог клієнту, а клієнт зобов`язаний оплатити рахунок протягом трьох банківських днів з моменту його вручення.

На виконання вказаного договору та надання відповідних робіт, сторонами підписано акт приймання надання послуг згідно договору про надання правової допомоги № 55 від 23.02.2022 року, відповідно до якого:

Надання письмової юридичної консультації. Підготовка правової позиції по справі щодо оскарження рішення Державної митної служби України Одеська митниця про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару 4000,00 грн.,

Підготовка позовної заяви про визнання протиправною та скасування рішення Державної митної служби України Одеська митниця про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару 7000,00 грн.,

Підготовка та подання до суду відповіді на відзив у справі № 420/7182/22 4000,00 грн.

На загальну суму 15000,00 грн.

Також до суду надано детальний опис наданих послуг, та на підтвердження здійснення оплати за отримані послуги до суду надано рахунок № 1 від 24.06.2022 року про оплату 15000,00 грн. та квитанція до прибуткового касового ордера № 1 від 24.06.2022 року на суму 15000,00 грн.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінивши наданий позивачем протокол узгодження вартості послуг, акт приймання наданих послуг, детальний опис наданих послуг та з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що витрачений адвокатом час на надання письмової юридичної консультації, підготовкі правової позиції по справі щодо оскарження рішення Державної митної служби України Одеська митниця про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару не є неминучими витратами, оскільки вони охоплюються роботою написання позовної заяви, а тому не належать відшкодуванню.

Витрати підготовку позову до суду та відповіді на відзив, є неминучими та фактичними витратами, але враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, такі витрати в розмірі 1500,00 гривень відповідають наведеним критеріям та співмірні з проведеною адвокатом роботою.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової (правничої) допомоги, розрахунок наданих послуг та категорію даної справи, кількість складених представником позивача процесуальних документів, наявність сформованої судової практики з розгляду даної категорії справ, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 1500 грн., а тому заява представника позивача належить задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500150/2021/000047/2 від 23.12.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмову Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500150/2021/000113 від 23.12.2021 року.

Заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення судових витрат, - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 3473,40 грн. (три тисячі чотириста сімдесят три гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко