Справа № 620/19301/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій просив:

- визнати протиправною відмову Відповідача у зарахуванні періоду навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 01.09.1978 по 09.12.1979 та з 01.12.1982 по 05.06.1984 і періоду роботи в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980 до загального страхового стажу та здійсненні перерахунку пенсії Позивача, яка оформлена листом № 2500-0208-8/61245 від 29.11.2021;

Зобов`язати Відповідача зарахувати Позивачу період навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 01.09.1978 по 09.12.1979 та з 01.12.1982 по 05.06.1984 і період роботи в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980 до загального страхового стажу та здійснити перерахунок і виплату пенсії у зв`язку зі збільшенням страхового стажу з урахуванням вже проведених виплат, починаючи з дня призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилалася на те, що Відповідачем безпідставно не зараховано до загального страхового стажу Позивача період навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 01.09.1978 по 09.12.1979 та з 01.12.1982 по 05.06.1984 і період роботи в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні періоду роботи в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980 до загального страхового стажу та здійсненні відповідного перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980 до загального страхового стажу та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дня призначення пенсії, 30.08.2021.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Позивача в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що записи у трудовій книжці, а також інші документи, підтверджують страховий стаж Позивача у період навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 01.09.1978 по 09.12.1979 та з 01.12.1982 по 05.06.1984 та не потребують додаткового підтвердження будь-якими іншими документами.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії з відповідними документами.

Відповідно до поданої заяви, Позивачу було призначено пенсію за віком з 30.08.2021 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Згідно розрахунку стажу Позивача, його страховий стаж склав 37 років 2 місяці 11 днів.

При призначенні пенсії, до загального страхового стажу Позивача не було враховано період навчання у Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 1978 по 1984 та період роботи у Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980.

23.11.2021 Позивач звернувся до Відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії та врахування до загального страхового стажу вищезазначених періодів навчання та роботи у Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой».

Листом від 29.11.2021 № 2500-0208-8/61245 Відповідачем повідомлено Позивача про відмову в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу періоду навчання, оскільки час навчання згідно диплому перетинається з періодом проходження військової служби.

Вважаючи вказану відмову Відповідача протиправною, Позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що в трудовій книжці Позивача є записи № 1-4 про роботу в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980, записи № 5-6 про навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 24.08.1978 по 05.06.1984.

Таким чином, період роботи в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой», що не був зарахований Відповідачем до стажу Позивача, підтверджується записами його трудової книжки.

Проте, Відповідач в листі від 29.11.2021 № 2500-0208-8/61245 не зазначив жодної підстави для не зарахування періоду роботи в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980.

Щодо зарахування періоду навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 01.09.1978 по 09.12.1979 та з 01.12.1982 по 05.06.1984, то суд першої інстанції вважав за необхідне зазначити, що незважаючи на наявність в трудовій книжці записів про період навчання з 24.08.1978 по 05.06.1984, у вказаний період Позивач також проходив військову службу та працював.

Позивачем не було надано, а судом першої інстанції не встановлено відомостей про дату переривання навчання перед працевлаштуванням 10.12.1979 року в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» та продовження навчання після завершення проходження військової служби 05.11.1982.

Таким чином, дати 09.12.1979 та 01.12.1982, які зазначає Позивач як дату закінчення періоду навчання перед працевлаштуванням та як дату продовження навчання після завершення проходження військової служби відповідно, не підтвердженні жодними документами.

Суд першої інстанції зазначив, що відсутність даних щодо дати переривання та дати продовження навчання або документально підтвердженої інформації про навчання в 1979-1980 роках без відриву від виробництва, не є формальними неточностями та ставить під сумнів можливість зарахуванням саме вказаних Позивачем періодів навчання до його страхового стажу шляхом простого виключення з загального періоду навчання періоду роботи та проходження військової служби без надання довідок про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування періоду навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 01.09.1978 по 09.12.1979 та з 01.12.1982 по 05.06.1984 до загального страхового стажу Позивача, оскільки він не підтверджений належним доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до пункту 2.3 Пунктом 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, чинної на момент заповнення трудової книжки Позивача за спірні періоди, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пункту 2.17 вищевказаної Інструкції у трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступні записи: а) про час служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах Комітету державної безпеки СРСР та Міністерства внутрішніх справ СРСР, у всіх видах охорони, де на тих, хто проходить службу, поширюється законодавство про працю та державне соціальне страхування із зазначенням дати призову (зарахування) та дати звільнення зі служби; б) про час навчання у професійно-технічних та інших училищах, на курсах та в школах щодо підвищення кваліфікації, з перекваліфікації та підготовки кадрів; в) про час навчання у вищих та середніх спеціальних навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських загонах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики), партійних школах, профруху та про час перебування в аспірантурі, клінічній ординатурі, крім випадків , зазначених у п. 2.15 цієї Інструкції.

Відповідно пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 (далі - Постанова № 301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Проте, пунктом 8 Порядку № 637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до диплому ЕТ № 078114 Позивач навчався у Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 1978 по 1984 рік.

Згідно з довідкою Сновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 50 від 27.05.2021 Позивач проходив військову строкову службу в період з 28.10.1980 по 05.11.1982 включно.

Відповідно до записів трудової книжки, Позивач працював зварником у Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» з 10.12.1979 по 23.10.1980.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що Позивачем не було надано та в матеріалах справи відсутні відомості про дату переривання навчання перед працевлаштуванням 10.12.1979 року в Денауському СМУ тресті «Сурхангідрострой» та продовження навчання після завершення проходження військової служби 05.11.1982, у зв`язку з чим, дати 09.12.1979 та 01.12.1982, які зазначає Позивач як дату закінчення періоду навчання перед працевлаштуванням та як дату продовження навчання після завершення проходження військової служби відповідно, не підтвердженні жодними документами, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність даних щодо дати переривання та дати продовження навчання або документально підтвердженої інформації про навчання в 1979-1980 роках без відриву від виробництва, не є формальними неточностями та ставить під сумнів можливість зарахуванням саме вказаних Позивачем періодів навчання до його страхового стажу шляхом простого виключення з загального періоду навчання періоду роботи та проходження військової служби без надання довідок про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зарахування періоду навчання в Бухарському автомобільно-дорожньому технікумі з 01.09.1978 по 09.12.1979 та з 01.12.1982 по 05.06.1984 до загального страхового стажу Позивача, оскільки він не підтверджений належним доказами, з чим також погоджується колегія суддів.

Отже, з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в цій частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко