Справа № 523/1870/22
Суддя: Кремер І. О.
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/1870/22
Провадження №2-а/523/63/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлової В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі, в залі судових засідань № 24, адміністративну справу № 523/1870/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Руденко І.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Руденко І.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 22.01.2022 року позивач керуючи автомобілем марки «Тoyota C-HR», н/з НОМЕР_1 , рухаючись по вул. О. Головатого, 151 у м. Одесі був зупинений поліцейським 8 роти 2 батальйону УПП в Одеській області інспектором Руденко І.А. та звинувачений у порушенні ПДР, а саме у перевищенні швидкості понад 35 км/год у населеному пункті, що зафіксовано показаннями приладу «TruCam TC 008402», чим порушив п 12.4 ПДР, а також не виконав вимоги дорожніх знаків 3.21 (в`їзд заборонено) та 1.18 (напрямок руху). У зв`язку з цим, відносно ОСОБА_1 було складено дві постанови Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року та Серії ЕАО № 525107 від 22.01.2022 року, якими ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КпАП України. Позивач не погоджується із вказаними постановами, вважає такі необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам КпАП України та винесеними з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень.

Так, ОСОБА_1 вказує на те, що законодавчо не визначеного іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів «TruCam» працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», а листи ДПП від 04.10.2018 року № 11299/41/2//02-2018 № 04/03/03-3878 від 04.04.2018 року про використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення ПДР в тому числі і швидкісному режимі. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував проти порушення ним ПДР поліцейським ОСОБА_2 22.01.2022 року відносно позивача було винесено постанову Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

З приводу постанови Серії ЕАО № 5252107 від 22.01.2022 року, винесеної інспектором поліції Руденко І.А. про порушення позивачем вимог дорожніх знаків 3.21 та 1.18, то ОСОБА_1 вказує на те, що така не відповідає нормам КпАП України, під час постанови не дотримано було вимоги статей 245, 276, 280 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким скасувати постанову кап. поліції УПП в Одеській області Руденко І.А. Серії ЕАО № 5252107 від 22.01.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КпАП України, а також постанову Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_3 було надано до суду відзив на позову заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Обґрунтовуючи вимоги даного відзиву, представник відповідача вказує на те, що 22.01.2022 року о 17 год. 03 хв. в ході виконання службових обов`язків інспектором поліції Руденко І.А. за адресою: м. Одеса, вул. От. Головатого, 151, виявив транспортний засіб «Тoyota C-HR», н/з НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо гр. ОСОБА_1 , який не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» рухаючи із швидкістю 85 км/год (максимально дозволена 50 км/год). при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 35 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9б) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. Також, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАО № 5252107, 22.02.2022 року під час несення служби інспектори поліції виявили гр. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Тoyota C-HR», н/з НОМЕР_1 та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21, тим самим порушивши п. 84 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України. Факт вчинення позивачем правопорушень підтверджується фото- та відео- матеріалами відзнятими за лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam ІІ № ТС008402 та підтверджується роздруківкою файлу 13200 0122 162343.jmх з пристрою LTI 20/20 TruCam ІІ № ТС008402. Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну провірку та його покази являються належними, допустимими та достовірними доказами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор поліції Руденко І.А. та представник відповідача УПП в Одеській області в судове засідання повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд проводить розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Судом встановлено, що 22.01.2022 року інспектором 8 роти 2 батальйону УПП в Одеській області інспектором Руденко І.А. відносно ОСОБА_1 було складено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року та Серії ЕАО № 525107 від 22.01.2022 року, якими позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Так, із постанови Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року вбачається, що 22.01.2022 року о 17 год. 03 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Тoyota C-HR», н/з НОМЕР_1 , у м. Одеса, по вул. От. Головатого, 151, рухався зі швидкістю 85 км/год у населеному пункті, чим перевищив максимальну швидкість руху на 35 км/год, вимірювання проводилось приладом «TruCam ТС 008402», чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Із постанови Серії ЕАО № 5252107 від 22.01.2022 року вбачається, що 22.01.2022 року о 17 год. 26 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Тoyota C-HR», н/з НОМЕР_1 , у м. Одеса, по вул. От. Головатого, 151, не виконав вимоги дорожного знаку 3.21 (в`їзд заборонено) та вимоги дорожного знаку 1.18 (напрямок руху), чим порушив вимоги 8.4в Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність водія за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 1.3. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п. 8.1. Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.4в Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи. заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Заборонний знак 3.21 В`їзд заборонено. Забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватися разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як вбачається з постанови Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року, порушення визначеного п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху, зафіксовано відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam ТС 008402.

На доданому до матеріалів відзиву фотознімку, здійсненому за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС 008402, зафіксований державний номерний знак транспортного засобу «Тoyota C-HR», н/з НОМЕР_1 , швидкість, з якою він рухався 85 км/год., максимально допустиму швидкість 50 км/год та місце вчинення правопорушення (а.с. 21).

Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, внесені до оскаржуваної постанови.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС 008402, суд виходить з наступного.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012, де засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 32).

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Згідно Експертних висновків від 24.12.2020 року № 04/05/02-3560, № 04/05/02-3561, № 04/05/02-3562, виготовленого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, об`єктом експертизи був лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCam II, розроблений (виготовлений) компанією «Laser Technology Inc.», США. Висновок за результатами експертизи: в об`єкті правильно криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/ІЕС 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт. Дія експертного висновку поширюється на вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCam № ТС008402.

Посилання позивача на те, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, де зазначено, що фіксація швидкості руху автомобілів повинна здійснюватися лише в автоматичному режимі, є безпідставним, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. При цьому, саме вимірювання прилад здійснює автоматично.

Більш того, на думку суду жодні положення Закону України «Про Національну поліцію» не забороняють працівникам поліції використовувати фото- і відеотехніку в ручному режимі. Стаття 40 вказаного Закону має дозвільний характер і стосується монтування та розміщення вказаної техніки, проте не містить заборон щодо її використання в ручному режимі.

Вищенаведеними доказами в достатній мірі підтверджується, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20-20 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Тобто, вимірювання швидкості вказаним пристроєм станом на 22.01.2022 достовірно підтверджувало швидкість транспортних засобів в момент їх руху.

Згідно приписів п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Так, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» екіпажем патрульної поліції було прийнято рішення про зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням останнім Правил дорожнього руху.

Згідно приписів ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Суд констатує, що представником відповідача до відзиву на позову заяву будо додано відеозапис, на якому відображено подію, зазначену в оскаржуваних постановах Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року та Серії ЕАО № 5252107 від 22.01.2022 року.

Так із дослідженого в судовому засіданні відеозапису нагрудної камери (боді камери) поліцейського, наданого представником відповідача до відзиву на позову заяву, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений інспектором поліції Руденко І.А. із вказаних вище підстав. Інспектором було роз`яснено позивачу суть правопорушення та роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КпАП України та ст. 63 Конституції України. Однак, ОСОБА_1 категорично не погоджувався із інспектором поліції, в агресивній формі відмовлявся виходити з автомобіля, виконувати законні вимоги поліцейського щодо надання відповідних документів що посвідчують особу, посвідчення водія, та наголошував, що йому потрібен захисник.

У подальшому, після складення Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року, ОСОБА_1 продовжив рух на автомобілі «Тoyota C-HR», н/з НОМЕР_1 , однак, о 17 год. 26 хв. знову був зупинений працівниками поліції, оскільки здійснив рух на дію заборонного знаку 3.21 ПДР «В`їзд заборонено». Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 причину зупинки, роз`яснено причину зупинку для роз`яснено права, передбачені ст. 268 КпАП України та ст. 63 Конституції України. На вимогу останнього пред`явити йому доказ вчинення правопорушення, інспектором поліції пред`явлено для огляду відеозапис, який підтверджує факт порушення вимоги дії знаку 3.21 ПДР «В`їзд заборонено».

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо твердження позивача про те, що працівником поліції під час розгляду даної справи було порушено його права, передбачені ст. 268 КпАП України, зокрема права на отримання правової допомоги, суд вважає таке є необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

В той же час суд констатує, що відсутність захисника не завадила позивачу самостійно оскаржити постанови без отримання правової допомоги. Окрім того, ОСОБА_1 жодного разу не скористувався своїм правом на правову допомогу під час судового розгляду справи, що свідчить про непослідовність дій позивача та обґрунтувань підстав його порушеного права.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Таким чином, суд констатує, що інспектором поліції ОСОБА_2 дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 122 КпАП України та складено постанови Серії ЕАО № 5252045 від 22.01.2022 року та Серії ЕАО № 5252107 від 22.01.2022 року, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно вічливими.

Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Отже, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновки відповідача по справі, про порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для доказування винуватості особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем доведені повністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора капітана поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Руденко І.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 01 вересня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер