Справа № 300/8256/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/8256/21 пров. № А/857/9214/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Носа С. П.
Обрізка І. М.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі №300/8256/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЧуприна О.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рубановський Кирило Станіславович (надалі по тексту також - представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Львівській області (надалі по тексту також - відповідач, Управління, Управління Держпраці в області, контролюючий орган) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ЛВ9234/1358/ПД/АВ/ФС від 03.09.2021 (надалі по тексту також оскаржувана постанова/рішення).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції надано помилково оцінку підставі здійснення заходу державного контролю без передбачених законом підстав. Згідно з пункту 6 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 до матеріалів інспекційного відвідування долучаються документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються. Водночас, в порушення вказаної норми Порядку у матеріалах інспекційного відвідування відсутні «дані ПФУ», на які посилається відповідач, та будь-які інші документи, що можуть вказувати на порушення позивачем порядку прийняття працівників на роботу.

Звертає увагу, що інформація про стажування працівників без укладення трудових договорів не була підтверджена в ході інспекційного відвідування. У рішенні безпідставно вказується на наявність у відповідача повноважень здійснювати заходи державного контролю з підстави, не передбаченої Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а зазначеної у пп.3 п.5 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України. Оскільки в даному випадку інспекційне відвідування здійснювалось з підстави, передбаченої Порядком, а не законами України, таке інспекційне відвідування та складені за його результатами документи слід вважати протиправними. Суд першої інстанції проігнорував доводи щодо неправомірності форми, у якій здійснений захід державного контролю, а саме у формі інспекційного відвідування. Висновки суду щодо належних контрольних повноважень інспекторів, що здійснювали інспекційне відвідування, не відповідають обставинам справи.

На час проведення інспекційного відвідування та на час розгляду справи офіційний вебсайт Держпраці не містив інформації про видані посвідчення головних державних інспекторів Кривонос В.Л. та Орната Т.М., які здійснювали інспекційне відвідування. Судом не надано жодної правової оцінки порушенню вимог Закону щодо строку здійснення позапланового заходу, а саме проігноровано посилання позивача на ч.4 ст.6 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якою строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Враховуючи, що позивач є суб`єктом малого підприємництва, інспекційне відвідування мало тривати не більше двох робочих днів 02.07.2021 (п`ятниця) та 05.07.2021 (понеділок). Висновки суду щодо наявності підстав для накладення штрафу згідно з ч.2 ст.265 КЗпП України не відповідають дійсним обставинам справи. Судом не надано правової оцінки твердженню позивача про відсутність у нормі прямої вказівки на настання відповідальності за несвоєчасне повідомлення органу ДПС при прийняття працівника на роботу. Суд безпідставно проігнорував доводи позивача щодо надання послуг прибирання на підставі цивільно-правового договору. Також зазначає, що висновки суду щодо вчинення правопорушення позивачем ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на електронну адресу відповідача та третьої особи, та на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області дотримано процедуру як призначення так і проведення інспекційного відвідування, визначених Порядком №823. Наявні у матеріалах справи докази і встановлені обставини, дають для суду підстави вважати, що позивач, стверджуючи про укладення 01.07.2021, поданого до суду цивільно-правового договору, діяв з метою приховування факту порушення трудового законодавства. Суд критично приймає доводи позивача щодо належного оформлення трудових відносин та своєчасного укладення між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 договорів від 06.07.2021 і 07.07.2021 з виданням відповідних наказів, оскільки позивачем під час розгляду справи підтверджено ненадання доказів суб`єкту інспекційного відвідування про повідомлення територіальних органів ДПС за місцем обліку про прийняття працівника на роботу за встановленою формою до початку роботи вказаних працівників за укладеними договорами. Таке інформування відбулось лише 15.07.2021, тобто після початку проведення перевірки контролюючим органом. Отже, інспекторами праці під час проведення інспекційного відвідування встановлено фактичний допуск позивачем до роботи 5-ох осіб без належного оформлення трудових відносин, що тягне за собою накладення штрафу

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Інспекторами праці Кривонос В.Л. і ОСОБА_6 , в період з 02.07.2021 по 15.07.2021, на підставі доповідної записки начальника відділу з питань додержання законодавства про застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів А. Гадьо від 02.07.2021 за №4468/1, направлення Головного управління Держпраці у Львівській області від 02.07.2021 за №0908 та наказу контролюючого орану від 02.07.2021 за №0923-П, проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 з питань додержання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин з працівниками за фактичною адресою здійснення підприємницької діяльності: заклад громадського харчування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Процес інспекційного відвідування службовими особами Управління зафіксовано технічними засобами відео зйомки на диску для лазерних систем зчитування, що долучений до акту перевірки, та цифрова копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно наданих усних пояснень в ході інспекційного відвідування 07.07.2021, які у вигляді відеозйомки зафіксовані на диску для лазерних систем зчитування, ОСОБА_8 проходить стажування у ФОП ОСОБА_1 на посаді прибиральниці закладу харчування, а ОСОБА_5 проходить стажування на посаду бармена.

Водночас 07.07.2021 адміністратором закладу громадського харчування ОСОБА_9 надано письмове пояснення, згідно якого станом на 07.07.2021 у закладі громадського харчування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стажуються ОСОБА_10 на посаду бармена, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 - на посаду офіціанта, ОСОБА_13 - на посаду прибиральниці та ОСОБА_14 на посаду посудомийки.

У зв`язку із неможливістю особистого вручення уповноваженій особі об`єкта контролю вимоги про надання документів, 09.07.2021 інспектором Управління таку вимогу від 08.07.2021 за №ЛВ9234/1358/ПД направлено поштовим зв`язком рекомендованим листом із повідомленням про вручення №498, якою зобов`язано позивача у строк до 10 год. 00 хв. 15.07.2021 надати необхідні для проведення інспекційного відвідування документи).

Як свідчать відомості вимоги від 08.07.2021 за №ЛВ9234/1358/ПД, позивач виконав вимогу, окрім надання копій трудових книжок, про що зроблено відповідні відмітки (зворотній бік а.с.95 том І).

Також згідно пояснень відповідача, ФОП ОСОБА_1 в ході інспекційного відвідування надано: наказ №30 від 06.07.2021 про прийняття з 06.07.2021 на роботу на випробувальний термін ОСОБА_2 на посаду офіціанта та ОСОБА_3 на посаду мийника посуду (а.с.128, 131 том І); наказ №31 від 07.07.2021 про прийняття з 07.07.2021 на роботу на випробувальний термін ОСОБА_4 на посаду офіціанта та ОСОБА_5 на посаду бармена (а.с.122, 125 том І); копію повідомлення про прийняття вказаних працівників на роботу з 06.07.2021 і 07.07.2021 відповідно.

При цьому, як зазначено в акті від 15.07.2021, в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 жодних документів щодо оформлення трудових відносин з працівником ОСОБА_15 не надано.

Подія такого відвідування посадовими особами відповідача 15.07.2021 оформлена шляхом складання акту №ЛВ9234/1358/ПД/АВ (надалі по тексту також акт інспекційного відвідування).

Коментованим актом встановлено, поряд з іншим, порушення частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

На підставі акта інспекційного відвідування контролюючим органом у відношенні до ФОП ФОП ОСОБА_1 внесено припис про усунення виявлених порушень від 15.07.2021 за №ЛВ/9234/АВ/П (а.с.150-152 том І), із визначеним терміном виконання до 02.08.2021.

Водночас листом від 15.07.2021 за №10256/4/04.5-09 контролюючим органом повідомлено позивача про необхідність з`явитись 02.08.2021 о 11:00 год. в приміщення Головного управління Держпраці у Львівській області (за адресою: м. Львів, вул. Валова, 31, ІІ поверх, каб. №207) для складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП (а.с.153 том І).

Два примірники акту від 15.07.2021 за №ЛВ9234/1358/ПД/АВ, припису від 15.07.2021 за №ЛВ/9234/АВ/П та виклик для складання протоколу про адміністративне правопорушення направлені підприємцю для підпису рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення поштового відправлення на наступний робочий день після його складення 16.07.2021, що засвідчується поштовим відправленням 861, та описом такого поштового відправлення (зворотній бік а.с.153, а.с.154 том І).

Листом від 22.07.2021 за №069/2/11-31 відповідачем повідомлено позивача про отримання 22.07.2021 уповноваженою особою Управління Держпраці в області акту, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю від 15.07.2021 за №ЛВ9234/1358/ПД/АВ, який є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю за частиною 2 статті 256 КЗпП України (а.с.155 том І).

Вказаний лист 23.07.2021 поштовим відправленням №170 через національного поштового оператора АТ "Укрпошта" направлений Управлінням на адресу позивача, про що свідчить фіскальний чек про оплату послуг № (а.с.156-158 том І).

02.08.2021 інспектором праці, який здійснював інспекційне відвідування складено протокол про адміністративне правопорушення №ЛВ/9234/1358/АВ/П/ПТ, з яким позивач в той же день був ознайомлений (а.с.159-160 том І).

Матеріали про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 , надіслано відповідачем на розгляд до Трускавецького міського суду Львівської області.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 16.11.2021 провадження у справі №457/1272/21 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.10 том ІІ). Вказана постанова набрала законної сили 29.11.2021 (http://reestr.court.gov.ua/Review/101614962).

26.08.2021 на виконання припису від 15.07.2021 року, позивач листом №0109/20349 повідомив відповідача про усунення виявлених в ході інспекційного відвідування порушень законодавства про працю (а.с.161). На підтвердження таких власних доводів, позивач долучив:

- заяву ОСОБА_3 від 05.07.2021 про прийняття на роботу мийника посуду на випробувальний термін з 06.07.2021 по 15.07.2021; строковий трудовий договір №5 від 06.07.2021, укладений між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_3 і додаткову угоду до даного договору від 15.07.2021; наказ №30 про прийняття на випробувальний термін ОСОБА_3 з 06.07.2021 на роботу мийника посуду; заяву ОСОБА_3 від 15.07.2021 про визнання строкового трудового договору безстроковим; наказ №33 від 15.07.2021 про визнання безстроковим трудовий договір, укладений із ОСОБА_3 , повідомлення про прийняття працівника на роботу (а.с.168-105 том І);

- заяву ОСОБА_4 від 07.07.2021 про прийняття на роботу офіціантом на випробувальний термін з 07.07.2021; строковий трудовий договір №7 від 07.07.2021, укладений між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_4 і додаткову угоду до даного договору від 15.07.2021; наказ №31 про прийняття на випробувальний термін ОСОБА_4 з 07.07.2021 на роботу офіціанта; заяву ОСОБА_4 від 15.07.2021 про визнання строкового трудового договору безстроковим; наказ №34 від 15.07.2021 про визнання безстроковим трудовий договір, укладений із ОСОБА_4 , повідомлення про прийняття працівника на роботу (а.с.176-183 том І);

- заяву ОСОБА_2 від 06.07.2021 про прийняття на роботу офіціантом на випробувальний термін з 06.07.2021 по 15.07.2021; строковий трудовий договір №6 від 06.07.2021, укладений між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і додаткову угоду до даного договору від 15.07.2021; наказ №30 про прийняття на випробувальний термін ОСОБА_2 з 06.07.2021 на роботу офіціанта; заяву ОСОБА_2 від 15.07.2021 про визнання строкового трудового договору безстроковим; наказ №32 від 15.07.2021 про визнання безстроковим трудовий договір, укладений із ОСОБА_2 , повідомлення про прийняття працівника на роботу (а.с.184-191 том І);

- заяву ОСОБА_5 , від 07.07.2021 про прийняття на посаду бармена на випробувальний термін з 07.07.2021; строковий трудовий договір №8 від 07.07.2021, укладений між ФОП ОСОБА_7 і ОСОБА_5 і додаткову угоду до даного договору від 15.07.2021; наказ №31 про прийняття на випробувальний термін ОСОБА_5 з 07.07.2021 на роботу бармена; заяву ОСОБА_5 від 15.07.2021 про визнання строкового трудового договору безстроковим; наказ №35 від 15.07.2021 про визнання безстроковим трудовий договір, укладений із ОСОБА_5 , повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Щодо ОСОБА_8 позивач в листі від 26.08.2021 надав пояснення про те, що остання не є працівником ФОП ОСОБА_1 (07.07.2021 прийшла ознайомитись із умовами праці, які її не влаштували, заяву про прийняття на роботу не писала).

По наслідках розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акта інспекційного відвідування від 15.07.2021 за №ЛВ9234/1358/ПД/АВ за порушення позивачем законодавства про працю та зайнятість населення, а саме частини 1 статті 21, частини 4 статті 24 КЗпП України, постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України №413, відповідач на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України 03.09.2021 прийнято оскаржувану постанову за №ЛВ9234/1358/ПД/АВ/ФС про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 300 000,00 гривень (а.с.200-201 том І).

Позивач, вважаючи протиправним винесення відповідачем постанови від 03.09.2021 №ЛВ9234/1358/ПД/АВ/ФС про накладення штрафу розмірі 300 000,00 гривень з підстав встановлення недостовірної обставини допуску 5-ти громадян як працівників ФОП ОСОБА_1 до роботи без належного оформлення трудових відносин, зважаючи на порушення контролюючим органом порядку і терміну проведення спірного відвідування, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

У силу положень ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України "Про охорону праці" (далі - Закон №2694-ХІІ), державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює, у тому числі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення Про Державну службу України з питань праці, відповідно до п. 1 та п. 7 якого, Державна служба України з питань праці (далі - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

1.Досліджуючи доводи апеляційної скарги стосовно здійснення відповідачем заходу державного контролю без передбачених законом підстав, колегією суддів ураховано таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон №877-V).

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21 серпня 2019 р. затверджено (далі по тексту постанови іменовано Порядок №823), який був чинним на дату спірних правовідносин.

Зокрема вказаним Порядком № 823 визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення суб`єктом владних повноважень інспекційних відвідувань визначені пунктом 5 Порядком № 823, відповідно до якого однією із підстав для здійснення інспекційних відвідувань є: рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Із змісту наказу про проведення інспекційного відвідування від 02.07.2021 за №0923-П та направлення на перевірку від 02.07.2021 за №0908 вбачається, що інспекційне відвідування проводилося відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України на підставі підпункту 3 пункту 5 вищевказаного Порядку №823, а саме на підставі доповідної записки начальника відділу з питань додержання законодавства про застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів А. Гадьо від 02.07.2021 за №4468/1, якою зокрема повідомлено відповідача про те, що під час інформаційно- роз`яснювальної роботи працівниками кафе «Мясник» повідомлено, що вони стажуються без укладення трудових договорів. За даними ПФУ повідомлення про прийом працівників на роботу позивачем не подавалось (а.с.79).

За наведених обставин, наказ про проведення інспекційного відвідування від 02.07.2021 за №0923-П містить чітку підставу, а саме підпункт 3 пункту 5 Порядку №823 із посиланням на доповідну записку від 02.07.2021 за №4468/1 (а.с.74, 75 том І).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання відносно підстав для здійснення позапланових заходів не охоплюється положеннями статті 4 Закону №877-V, яка визначає загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) й, у її частині четвертій, наводить вичерпний перелік питань, які встановлюються виключно законами. При цьому, до приведеного переліку вказаних питань, які визначаються виключно законами не ввійшли питання стосовно підстав здійснення позапланового заходів, а відтак вказані питання можуть урегульовуватись, як законами, так й іншими актами законодавства, у тому числі й нормами міжнародної конвенції, яка ратифікована Україною у встановленому законом порядку.

Судом також ураховано, що Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва №640/17424/19 від 28.04.2021 визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", однак вказане рішення набрало законної сили відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду № 640/17424/19 від 14.09.2021.

Отож, на час винесення відповідачем наказу №0923 -п від 02.07.2021року про проведення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування Постанова Кабінету Міністрів України № 823 від 21 серпня 2019 р була чинною та підлягала до обов`язкового застосування сторонами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідач на час проведення інспекційного заходу міг здійснювати державний контроль виключно на підставі Закону №877-V, який виключає можливість застосування до спірних правовідносин Порядку №823, яким керувався відповідач, призначаючи інспекційне відвідування.

2.Окрім того, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги (як підставу для задоволення позову) з приводу того, що на час розгляду даної справи офіційний вебсайт Держпраці не містив інформації про видані посвідчення інспекторам, які здійснювали інспекційне відвідування, позаяк з матеріалів справи убачається, що інспекційне відвідування здійснено інспекторами праці ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , які діяли на підставі посвідчень №1358 від 06.05.2021року та №1362 від 06.05.2021року, направлення Головного управління Держпраці у Львівській області від 02.07.2021 за №0908 та наказу контролюючого орану від 02.07.2021 за №0923-П.

Згідно пояснень відповідача, службові посвідчення головних державних інспекторів Кривонос В.Л. та Орната Т.М., на момент проведення інспекційного відвідування були оприлюднені на офіційному сайті Держпраці. Проте з 14.09.2021 Постанову №823, в тому числі пункт 3, визнано нечинною, а тому такі посвідчення на даний час відсутні на сайті контролюючого органу.

Відповідно до статті 10 Закону №877-V, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

За наявності сумнівів у позивача щодо підставності проведення позапланового заходу державного контролю та сумнівів щодо посвідчень інспекторів праці, на момент проведення заходу об`єкт відвідування мав змогу захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такого позапланового заходу, при цьому як свідчать матеріли інспекційного відвідування жодних коментованих дій вчинено не було.

Отож, приведені скаржником доводи не заслуговують на увагу, оскільки зібраними у справі доказами підтверджуються повноваження інспекторів праці Кривонос В.Л. та Орната Т.М. на проведення інспекційного відвідування позивача.

3. Також суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу порушення відповідачем строків проведення інспекційного відвідування, який для суб`єкта малого підприємництва складає два дні, оскільки як уже відзначалось судом, процедура та порядок проведення інспекційних відвідувань як окремого виду здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю врегульовано Порядком №823, згідно пункту 9 якого передбачена тривалість інспекційного відвідування не більше 10 робочих днів (пункт 9 Порядку №823).

Відомості із акту інспекційного відвідування від 15.07.2021 за №ЛВ9234/1358/ПД/АВ свідчать про проведення відповідачем позапланового заходу державного контролю щодо додержання позивачем вимог законодавства про працю в період з 02.07.2021 по 15.07.2021, тобто протягом 10 робочих днів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про дотримання Управління підстав та процедури, як призначення так і проведення інспекційного відвідування, визначених Порядком №823.

4. Відносно доводів апеляційної скарги з приводу того, що у матеріалах інспекційного відвідування відсутні «дані ПФУ», на які посилається відповідач, та будь-які інші документи, що можуть вказувати на порушення позивачем порядку прийняття працівників на роботу, то колегія суддів зазначає, що у відповідності до статті 10 Закону №877-V, за наявності сумнівів у позивача щодо підставності проведення позапланового заходу державного контролю та сумнівів щодо наявності у відповідача відповідних «даних ПФУ» які вказувати на порушення позивачем порядку прийняття працівників на роботу об`єкт відвідування мав змогу захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такого позапланового заходу, при цьому як свідчать матеріли інспекційного відвідування жодних коментованих дій вчинено не було.

Окрім того, квитанціями №2 від 15.07.2021 року, які позивачем долучено до матеріалів справи разом із позовною заявою підтверджуються обставини з приводу несвоєчасного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу.

Відтак, приведені доводи не можуть бути правовою підставою для звільнення особи від відповідальності за наявності фактів, які вказують про вчинення відповідного правопорушення.

5. Колегією суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки суду першої інстанції щодо вчинення правопорушення позивачем ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що захід державного контролю у формі інспекційного відвідування здійснено відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений приведеним законодавством, за наслідками якого складено відповідний акт позапланового заходу від 15.07.2021року, який у розумінні ст. 94 КАС України є письмовим доказом.

Зазначені у вказаному акті позапланового заходу від 15.07.2021року обставини з приводу переліку документів, які були надані позивачем до перевірки та фактичного виконання переліченими в ньому працівниками певних трудових функцій підтверджені також матеріалами відеозйомки, фото фіксації та письмовими поясненнями адміністратора закладу від 07.07.2021року.

Право відповідача фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами відеотехніки і отримувати усні пояснення закріплено пунктами 10 та 19 Порядку №823.

Відеозйомка інспекційного відвідування 07.07.2021 зафіксована на диску для лазерних систем зчитування, який долучено до акта інспекційного відвідування та міститься в матеріалах адміністративної справи (а.с.220 том І).

Позивач в адміністративному позові не заперечує, що фіксація спірного інспекційного відвідування, яке мало місце 07.07.2021, здійснювалася за допомогою відеотехніки та/або техніки, яка може забезпечувати відповідну відеозйомку. Також позивач не спростовує і не ставить під сумнів достовірність змісту зафіксованої інформації у відповідному відеофайлі.

Згідно письмових пояснень адміністратора закладу, станом на 07.07.2021 у закладі "М`ясник" стажуються особи ОСОБА_10 (на посаду бармена), ОСОБА_17 і ОСОБА_12 (на посади офіціантів), ОСОБА_18 (на посаду посудомийки).

Також відповідачем долучено фотофіксацію інспекційного відвідування, де за виконання трудових функцій зафіксовано ОСОБА_8 (а.с.145 том І).

Обставини щодо виконання ОСОБА_8 роботи з прибирання закладу "М`ясник" 07.07.2021 не заперечуються позивачем також у доводах апеляційної скарги.

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що акт позапланового заходу від 15.07.2021року є належним доказом, який містить достовірну інформацію щодо предмету доказування.

6. Відносно ж доводів апеляційної скарги, які стосувалися не урахування судом першої інстанції цивільно правового договору з працівником ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови на суму 60000грн слугували висновки акту інспекційного відвідування щодо ненадання жодних документів про оформлення трудових відносин з працівником ОСОБА_8 , яка згідно письмового повідомлення адміністратора закладу громадського харчування 07.07.2021 року проходила стажування на посаду прибиральниці.

У Кодексі законів про працю України поняття стажування не міститься, а регламентовано виключно встановлення випробування при прийнятті на роботу, яке обумовлюється при укладанні трудового договору за взаємною згодою, з поширенням на працівників законодавства про працю в повному обсязі.

Поняття стажування визначено положеннями частини першої статті 29 Закону України «Про зайнятість населення», згідно з яким це право студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні.

Метою стажування є удосконалення професійних знань, умінь та навичок, вивчення та засвоєння нових технологій, техніки, набуття додаткової компетенції та досвіду з виконання професійних завдань та обов`язків.

Запис про проходження стажування вноситься до трудової книжки.

Згідно правової позиції висловленої у постановах Верховного Суду від 20 серпня 2020 року у справі № 1540/4109/18, від 12 листопада 2020 року у справі № 819/1342/16 та від 03 червня 2021 року у справі № 0540/8959/18-а випробування при прийнятті на роботу може бути обумовлене виключно при укладенні трудового договору, а ознайомлення з умовами праці відбувається до початку роботи працівника, але вже за укладеним трудовим договором.

При цьому, а ні під час інспекційного відвідування, а ні під час розгляду справи позивачем не надано доказів укладання між ним та вказаною особою договору стажування, чи підтвердження того, що вказана особа є студенткою вищих професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні.

Відтак, позивачем не доведено обставин з приводу того, що виконуючи 07.07.2021року функції з прибирання закладу громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_8 проходила в установленому порядку стажування у вказаному закладі на підставі договору стажування.

Окрім того, оскаржуючи правомірність накладення на позивача штрафу у розмірі 60 000 грн за виявлене порушення щодо фактичного допуску ОСОБА_8 до роботи без оформлення трудового договору, позивач надав суду цивільно- правовий договір від 01.2021року, відповідно до якого, ОСОБА_8 зобов`язувалась надавати послуги позивачу з прибирання у закладі громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 01.07.2021року по 31.12.2021 року.

Проте, зазначені договори не були надані інспекторам під час здійснення контрольного заходу та безпосередньо після його завершення, а також уповноваженій особі під час розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідач вважає вказаний договір таким, що складений після інспекційного відвідування заднім числом з метою ухилення від відповідальності за виявлене порушення щодо фактичного допуску обумовленого працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Згідно пункту 14 Порядку №823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Пункт 16 Порядку №823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (надалі по тексту також акт).

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці (пункт 17 Порядку №823).

Пунктом 18 Порядку №823 визначено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Два примірники акту від 15.07.2021 за №ЛВ9234/1358/ПД/АВ (у якому відображені обставини щодо порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, які виразились у ненаданні позивачем до перевірки жодних документів про оформлення трудових відносин з працівником ОСОБА_8 ) направлені позивачу для підпису рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення поштового відправлення на наступний робочий день після його складення 16.07.2021, що засвідчується поштовим відправленням 861, та описом такого поштового відправлення (зворотній бік а.с.153, а.с.154 том І).

Натомість, позивач підписав обумовлений акт без жодних зауважень, про що свідчить копія акту залучена до матеріалів справи. Також позивач не надіслав відповідачу в установленому порядку та строки жодних зауважень з приводу того, що на дату інспекційного відвідування у нього був наявний відповідний цивільно- правовий договір від 01.2021року. Також позивач не повідомив причин та обставин з приводу не надання такого договору в ході здійснення заходів контролю та безпосередньо після їх завершення.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що у разі, якщо робота, виконувана працівником на користь суб`єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, підтримана у постановах від 30.03.2021 у справі № 380/1563/20, 02.06.2021 у справі №260/613/19, від 15.06.2021 у справі №1840/3227/18, та відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права підлягає врахуванню судом при вирішенні спірних правовідносин.

За наведених обставин, колегія суддів критично ставиться до наданої позивачем копії цивільно- правового договору від 01.2021року, укладеного з ОСОБА_8 , як підстави для скасування штрафу у розмірі 60000 грн накладеного за виявлене в ході інспекційного відвідування порушення щодо фактичного допуску ОСОБА_8 до роботи без оформлення трудового договору, позаяк такий договір не був наданий позивачем в ході його інспекційного відвідування та безпосередньо після його завершення у визначені законодавством строки, а виконувана вказаним працівником робота є роботою з обслуговування його діяльності, яка повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за вчинене порушення яке фактично виразилось у допуску ОСОБА_8 до роботи без оформлення трудового договору.

7. Досліджуючи доводи апеляційної скарги про те, що визначені за ч.2 ст.265 КЗпП України підстави для накладення штрафу не відповідають суті виявлених порушень та не передбачають можливості настання відповідальності за вказаною нормою закону за несвоєчасне повідомлення органу ДПС при прийняття працівника на роботу, то колегія суддів урахувала наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною постановою відповідача притягнуто до відповідальності, визначеної абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за допуск позивачем громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , як працівників закладу до роботи без належного оформлення трудових відносин.

Підставою для накладення штрафу за вказаною статтею у розмірі 240 000 грн слугували висновки акту інспекційного відвідування про те, що в ході інспекційного відвідування 15.07.2021 року позивачем надано:

наказ №30 від 06.07.2021року про прийняття з 06.07.2021р на роботу ОСОБА_2 на посаду офіціанта та ОСОБА_3 на посаду мийника посуду;

наказ №31 від 07.07.2021року про прийняття з 07.07.2021р на роботу ОСОБА_4 на посаду офіціанта та ОСОБА_5 на посаду бармена.

При цьому, повідомлення про прийняття на роботу перелічених працівників було отримано ГУ ДПС в Івано-Франківській області лише о 09:17 год 15.07.2021року, тобто після початку інспекційного відвідування.

Відтак, на час проведення інспекційного відвідування трудові відносини позивача та працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було оформлено відповідними наказами про прийняття їх на роботу від 06.07.2021року та 07.07.2021року, які були надані інспекторам в ході інспекційного відвідування.

Отож, фактичний зміст виявленого порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України полягав у допуску позивачем до роботи працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за відсутності своєчасного повідомлення ДФС про прийняття їх на роботу, яке подано лише під час проведенні інспекційного відвідування.

Частиною 2 статті 265 КЗпП України визначено перелік порушень законодавства про працю, за які суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці) несуть фінансову відповідальність у виді штрафу.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу штраф у 10-кратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого вчинено порушення, застосовується лише за такі порушення:

фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту);

оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві;

виплату заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати ЄСВ і податків.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", який вступив в дію з 01.01.2021, встановлено, що мінімальна заробітна плата в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року складає 6 000,00 гривень, таким чином за кожного працівника, щодо якого вчинено порушення, застосовується штраф у розмірі 60 000грн.

Згідно з ч. 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб , які використовують найману працю, зокрема є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про охорону праці" працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

За правилами ст.21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Нормами ст. 24 КзпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок повідомлення Державної фіскальної служби та територіальних органів про прийняття працівників на роботу, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України "Про "від 17 червня 2015 № 413.

З урахуванням вказаного Порядку №413 та відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України Кабінет Міністрів України постановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, приведеним нормативним актом встановлено обов`язок подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби, за формою згідно з Додатком до Постанови № 413.

Відповідальність для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за неповідомлення ДФС про прийняття на роботу визначена абз.4 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України (порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим п`ятим частини другої цієї статті) у розмірі мінімальної заробітної плати.

З урахуванням приведених положень законодавства, абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України не передбачає можливості накладання штрафів за не своєчасне повідомлення органів ДФС про працевлаштування.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 23.04.2020 по справі № 440/45/19, від 24.09.2020 по справі №200/929/19-а.

Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем у даному випадку помилково притягнуто позивача до відповідальності на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за вчинене порушення, яке фактично виразилось у несвоєчасному повідомленні органів ДФС про працевлаштування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що є підставою для скасування оскаржуваної постанови в частині накладення штрафу у розмірі 240 000 грн.

За наведених обставин справи, апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з підстав неповного з`ясування судом усіх обставин справи та ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального права.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

У висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

З урахуванням фактичних обставин справи щодо перегляду справи в суді апеляційної інстанції та часткового задоволення апеляційної скарги, суд у відповідності до п.п. б) та в) ч.4 ст. 322, ст. 139 КАС України здійснює відповідних розподіл витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн при поданні позовної заяви та 4500 грн при поданні апеляційної скарги.

У відповідності до частини 3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За наслідками апеляційного розгляду, позовні вимоги позивача задоволенні частково. З урахуванням відсоткового розміру задоволених позовних вимог ( 86,67 %), на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 5867,56 грн. Розрахунок: (4500+2270) х 86,67=5867,56 грн.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі № 300/8256/21 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ЛВ9234/1358/ПД/АВ/ФС від 03.09.2021 у розмірі 240000 грн (двісті сорок тисяч грн).

У задоволенні решти позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (, адреса: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 5867,56 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді С. П. Нос
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 01 вересня 2022 року