Справа № 560/17277/21
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/17277/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

30 серпня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив визнати дії відповідача протиправними щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 , окремих періодів роботи станом на день подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зокрема: серпень 1976 рік - 9т/д; вересень 1976 рік -1 т/д; січень 1990 рік - 7 т/д; з 06.11.1985 року по 20.06.1986 року; з 20.06.1986 року по 14.10.1988 року; з 17.08.1998 року по 31.12.1998 року; з 14.09.2006 року по 14.09.2018 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу при призначенні/нарахуванні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 документально підтверджений період роботи в колгоспі ім. Фрунзе серпень 1976 рік - 9т/д; вересень 1976 рік -1т/д; січень1990 рік -7 л/днів - згідно з архівних довідок; період роботи з 17.08.1998 року по 31.12.1998 року в Шепетівській КЕЧ району - згідно з архівною довідкою ГДА МО України від 25.08.2021 №179/1/7546, а також зарахувати до страхового стажу, згідно з даних записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.10.1981 року, період навчання в Клайпедській морехідній школі з 06.11.1985 року по 20.06.1986 року (підтверджено довідкою Клайпедської морехідної школи від 17.06.86 №4-15/276) та період роботи з 20.06.1986 року по 14.10.1988 року в Клайпедской ордена Трудового Красного Знамени Базе тралового флота Лит. ПУРП Запрыба (мовою оригіналу), період роботи з 14.09.2006 року по 14.09.2018 року в приватного підприємця ОСОБА_2 (підтверджено довідкою ІП), при розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати до обрахунку включити помісячну заробітну плату ОСОБА_1 за періоди роботи 1994, 1995, 1996, 1997 роки у в/ч НОМЕР_2 , згідно з даних архівної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.10.2021 року №179_2/М-181/2061.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Також, не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 отримує пенсію як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання, розмір якої обчислено з урахуванням страхового стажу 20 років 23 дні, в тому числі напрацьованого страхового стажу 18 років 4 місяці 9 днів (зараховано по 25.03.2021), додаткового стажу 1 рік 8 місяців 14 днів, коефіцієнт страхового стажу становить 0,20000. Заробітна плата врахована за періоди роботи з 01.06.1978 по 31.08.1978, з 01.06.1979 по 31.07.1979, з 01.02.1980 по 31.08.1980, з 01.08.1981 по 30.09.1981, з 01.03.1984 по 30.09.1985, з 01.12.1988 по 31.08.1989, з 01.02.1990 по 30.11.1991 та з 01.07.2000 по 31.03.2021 (згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу), індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 0,39035.

До страхового стажу при призначенні пенсії позивачу не включені періоди:

- з серпня по вересень 1976 року (робота в колгоспі імені Фрунзе до досягнення 16- річного віку -10 людиноднів);

- з 01.01.1990 по 14.01.1990 (робота в колгоспі імені Фрунзе) відповідно до пункту 4.5 Порядку № 22-1;

- з 12.12.1986 по 14.10.1988 (робота на Клайпедській базі тралового флоту Литовського ПУПР «Заприба»);

- з 17.08.1998 по 31.12.1998 (робота в Шепетівській КЕЧ району), оскільки в трудовій книжці записи №№26-27 про роботу в зазначеній організації не завірені підписом відповідальної особи, а в архівній довідці №179/7546 від 25.08.2021, виданій Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, про період роботи з 17.08.1998 по 16.04.1999 не вказані накази про прийняття та звільнення з роботи, згідно з якими виданий зазначений документ;

- з 14.09.2006 по 14.09.2018 (робота в приватного підприємця ОСОБА_3 (Російська Федерація), оскільки відсутня довідка про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

16.10.2021 року позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахунок страхового стажу та зарахування до загального страхового стажу 2 років 5 місяців 16 днів.

Листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 04.11.2021 року №10496-9350/М-03/8-2200/21 відмовило у зарахуванні до страхового стажу зазначених вище періодів роботи.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058- ІV).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058- ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частинами 2 і 3 статті 5 Закону N 1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Види забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058- ІV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058- ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Підставою для відмови відповідача щодо зарахування до страхового стажу позивача стажу роботи в колгоспі імені Фрунзе в період з серпня по вересень 1976 року слугувало те, що в цей період позивач не досяг 16 - річного віку.

Відповідно до «Примірного Статуту колгоспника», затвердженого Четвертим Всесоюзним з`їздом колгоспників 25.03.1988, членами колгоспу можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку. Робота в колгоспі до досягнення 16-річного віку зараховується до стажу лише за умови підтвердження її первинними документами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом пункту З Порядку № 637 коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудової договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В трудовій книжці позивача відсутні записи про роботу роботи в колгоспі імені Фрунзе в період з серпня по вересень 1976 року. На підтвердження зазначеного стажу позивач надав довідку комунальної організації «Міський трудовий архів» від 17.08.2021 року №01-19/792-М про відпрацьовані людино дні, зокрема, у серпні-вересні 1976.

З урахуванням пункту З Порядку № 637 зазначена довідка є достатньою підставою для зарахування до страхового стажу позивача стажу роботи в колгоспі імені Фрунзе в період з серпня по вересень 1976 року. При цьому, вік позивача у період роботи в колгоспі не може слугувати перешкодою для зарахування зазначеного стажу.

Посилання відповідача на встановлений Примірним Статутом колгоспника 16-річний вік, з якого громадяни могли стати членами колгоспу, як на підставу для відмови позивачу у зарахуванні зазначеного стажу, суд вважає безпідставним, оскільки Законом №1058- ІV та будь яким іншим спеціальним нормативно-правовим актом з питань пенсійного забезпечення не такі обмеження не передбачені.

Відповідно до записів у трудовій книжці в період з 20.06.1986 (наказ №760 від 16.05.1986) позивач зарахований мотористом-практикантом для проходження практики з Клайпедської мореплавної школи, а з 12.12.1986 (наказ №3076 від 11.12.1986) по 14.10.1988 (наказ №2397 від 13.10.1988) - працював матросом БМРТ на Клайпедській базі тралового флоту Литовського ПУПР «Заприба»).

Зазначений стаж не включений відповідачем до страхового стажу, оскільки запис про роботу у трудовій книжці позивача не завірений підписом відповідальної особи та відсутні інші документи, видані на підставі первинних документів. Зокрема, довідка про отримані доходи, видана Закритим акціонерним товариством «Архівіта» (Соціальне підприємство) 17.12.2021№6SV-628, не перекладена на українську мову.

Статтею 33 Договору між Україною та Литовською Республікою про соціальне забезпечення від 23.04.2001 встановлено, що за весь страховий (трудовий) стаж, накопичений до 1 січня 1992 року на території колишнього СРСР, зобов`язання по наданню зацікавленій особі пенсії відповідно до чинного законодавства приймається Стороною, на території якої ця особа проживає в момент звернення за призначенням пенсії.

До 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Тому, періоди роботи на території Литовської Республіки до 01 січня 1992 року зараховується відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII, якою передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

На підтвердження стажу роботи в період з 12.12.1986 по 14.10.1988 матросом БМРТ на Клайпедській базі тралового флоту Литовського ПУПР «Заприба» позивач надав довідку про отримані доходи, видану Закритим акціонерним товариством «Архівіта» (Соціальне підприємство) 17.12.2021 №6SV-628, та її нотаріально засвідчений переклад, у якій містяться відомості про отримані доходи за період з червня 1986 року по жовтень 1987 року.

Зазначена довідка та трудова книжка позивача з відповідними записами про роботу з 12.12.1986 (наказ №3076 від 11.12.1986) по 14.10.1988 (наказ №2397 від 13.10.1988) матросом БМРТ на Клайпедській базі тралового флоту Литовського ПУПР «Заприба») є достатніми для зарахування зазначеного стажу до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії.

Тому, відмова щодо включення зазначеного періоду до страхового стажу позивача є протиправною.

Водночас, безпідставними є позовні вимоги щодо зарахування періоду навчання в Клайпедській морехідній школі з 06.11.1985 по 20.06.1986 до страхового стажу, врахованого відповідачем на підставі атестата від 15.09.1986 № 02790.

Відповідно до записів у трудовій книжці серія НОМЕР_3 від 10.10.1981 року позивач прийнятий в члени колгоспу ім.Фрунзе з 09.01.1990 року на роботу водієм (наказ №1 від 04.01.1990) та 14.10.1991 звільнений за власним бажанням (наказ №12 від 14.10.1991). Зазначений стаж роботи підтверджений позивачем архівною довідкою комунальної організації «Міський трудовий архів» від 06.07.2021 №01-19/675-М, згідно з якою відпрацьовано 22 л/дні та нараховано заробітної плати - 82,94.

До страхового стажу позивача робота в зазначеному колгоспі врахована з 15.01.1990 по 14.10.1991 (1 рік 9 місяців 1 день). Підставою для відмови щодо зарахування періоду з 09.01.1990 по 14.01.1990 слугував пункт 4.5 Порядку № 22-1.

За змістом пункту 4.5 Порядку № 22-1 якщо в поданому документі зазначено тільки рік народження без позначення місяця, то за дату народження приймається перше липня цього року. У випадках, коли в документі про стаж зазначено тільки рік початку трудової діяльності або рік її закінчення без позначення точних дат, датою початку або закінчення вважається перше липня цього року. Якщо в документі про дату народження (смерті) або про стаж зазначено тільки рік і місяць, без позначення точної дати, то датою народження (смерті) або початку роботи вважається 15-е число відповідного місяця.

Отже, підставою для застосування зазначеної норми слугує відсутність у відповідному документі, поданому для підтвердження страхового стажу, частини реквізитів дати народження або дати початку (закінчення) трудового стажу.

Водночас, на наявності відповідних реквізитів (число, місяць і рік) застосування зазначеної норми для визначення страхового стажу є безпідставним.

Суд встановив, що записи про початок та закінчення роботи позивача у колгоспі ім.Фрунзе в період з 09.01.1990 року по 14.10.1991 та відповідні накази містять всі необхідні реквізити (дату, місяць та рік і № наказу).

Тому, застосування відповідачем пункту 4.5 Порядку № 22-1 як підстави для відмови щодо зарахування до страхового стажу позивача стажу роботи в колгоспу ім.Фрунзе з 09.01.1990 року по 14.01.1990 суд вважає безпідставним.

При цьому суд враховує, що до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

За змістом статті 56 Закону № 1788 при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, вимоги про зарахування до страхового стажу позивача стажу роботи в колгоспу ім.Фрунзе з 09.01.1990 року по 14.01.1990 є правомірними.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що не зарахував до страхового стажу позивача період з 17.08.1998 по 31.12.1998 (робота в Шепетівській КЕЧ району), оскільки в трудовій книжці записи №№26-27 про роботу в зазначеній організації не завірені підписом відповідальної особи, а в архівній довідці №179/7546 від 25.08.2021, виданій Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, про період роботи з 17.08.1998 по 16.04.1999 не вказані накази про прийняття та звільнення з роботи, згідно з якими виданий зазначений документ.

Разом з тим, відповідно до записів №№26-27 у трудовій книжці позивач працював водієм Шепетівської КЕЧ в період з 17.08.1998 (наказ №60 від 14.08.1998) по 16.04.1999 (наказ №28 від 16.04.1999). При цьому, запис про звільнення позивача завірений підписом відповідальної особи та печаткою.

На підтвердження зазначеного стажу позивач надав архівну довідку №179/7546 від 25.08.2021, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, відповідно до якої в період з 17.08.1998 по 16.04.1999 позивач працював водієм автовишки Ізяславського відділення Шепетівської КЕЧ.

Пунктами 24 і 24 Порядку №637 передбачено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Отже, зазначення у архівній довідці, що подається для підтвердження страхового стажу, документів, на підставі яких така довідка видана, є обов`язковим.

Архівна довідка №179/7546 від 25.08.2021, видана Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, не містить інформації про документи, на підставі яких така довідка видана. Тому, зазначена довідка правомірно не використана відповідачем для включення до страхового стажу позивача періоду роботи з 17.08.1998 по 16.04.1999 водієм автовишки Ізяславського відділення Шепетівської КЕЧ.

При цьому, суд враховує, що у відповідності до Положення Про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998, період роботи в зазначеній організації з 01.01.1999 по 30.04.1999 зарахований до страхового стажу позивача за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача в період з 14.09.2006 по 14.09.2018 позивач працював водієм-експедитором у приватного підприємця ОСОБА_3 (Російська Федерація). Зазначений стаж не зарахований відповідачем до страхового стажу у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058- ІV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону N 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають. Для визначення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання чинності Угодою. Обчислення пенсії здійснюється в заробітної плати (доходу) та періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу (стаття 6 цієї Угоди).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058- І, який набрав законної сили з 01.01.2004, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, стаж роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав (в тому числі Російської Федерації) набутий з 01.01.2004 року, зараховується до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії, в тому числі до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за умови щомісячної сплати страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок до відповідного фонду держави, на території якої здійснювалась трудова діяльність, або сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

До заяви про перерахунок пенсії позивач не надав документи, які підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації у період 14.09.2006 по 14.09.2018.

Тому, сама по собі наявність у трудовій книжці позивача зазначених записів про роботу у вказаний період без доказів сплати страхових внесків, не дає йому права на зарахування стажу роботи після 01.01.2004 року до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії.

Отже, відмова відповідача щодо зарахуванням до страхового стажу позивача стажу роботи в Російській Федерації після 01.01.2004 року є правомірною.

Враховучи викладене, суд вважає безпідставною відмову щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в колгоспі імені Фрунзе з серпня по вересень 1976 року, з 12.12.1986 по 14.10.1988 на Клайпедській базі тралового флоту Литовського ПУПР «Заприба» та з 09.01.1990 року по 14.01.1990 в колгоспі ім.Фрунзе, оформлену листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 04.11.2021 року №10496-9350/М-03/8-2200/21.

Тому, позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити.

Вирішуючи позовні вимог про зобов`язання відповідача повторно провести розрахунок розміру пенсії з застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, отриманої позивачем у спірні періоди роботи, суд враховує таке.

За змістом частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, предметом судового розгляду може бути правомірність рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийнятих (вчинених) щодо особи, яка звернулась до суду за захистом порушених прав.

Водночас, суд не наділений повноваженнями щодо вирішення позовних вимог на майбутнє.

Спір щодо розміру пенсії позивача до виконання відповідачем рішення суду щодо зарахування до страхового стажу позивача частини спірних періодів, заявлених у позовній заяві, відсутній.

Тому, позовні вимоги про розрахунок розміру пенсії з застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, отриманої позивачем у спірні періоди роботи, не підлягають до задоволенні як передчасні.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

У позовній заяві позивачем не вказано жодних обставин, які б вказували на те, що відповідач уникатиме виконання рішення та причин, які б свідчили про необхідність для ухвалення судового рішення в даній адміністративній справі щодо подання звіту про виконання судового рішення.

Тому, вимоги позивача подати звіт про виконання судового рішення не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.