Справа № 380/19444/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19444/21 пров. № А/857/7459/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Петрунів В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області,

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Кузан Р.І., час ухвалення 10:29 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 17.02.2022),

в адміністративній справі №380/19444/21 за позовом Комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області до Головного управління ДПС у Львівській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У листопаді 2021 року позивач КП "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Н» від 19.11.2018 № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 0,67 грн., у розмірі 30% в сумі 176657,51 грн., у розмірі 40% у сумі 1510301,15 грн., у розмірі 50% у сумі 1228561,65 грн..

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року відкрито провадження у вказаній справі.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Також відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, застосувавши строк позовної давності до вимог позивача.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено повністю. Позовну заяву Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишено без розгляду, на підставі ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 14.02.2022 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржену ухвалу суду необґрунтованою оскільки така прийнята з порушенням норм матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на момент винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення (2018 рік) існувала усталена практика Верховного Суду щодо процедури оскарження такого, зокрема, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено. У випадку використання платником податків процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу застосовується скорочений строк звернення до суду. Однак позивач у цій справі процедуру адміністративного оскарження не використовував, а тому вважає, що в межах строку у 1095 днів подав цей позов без порушення строку.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 14.02.2022 року про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що оскаржене у цій справі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Н» від 19.11.2018р. № позивач отримав 19.11.2018, що підтверджується наявним підписом головного бухгалтера КП «Дрогобичводоканал» Коландарішвілі С.Г. (а.с. 35).

Позивачем не вживались заходи досудового вирішення спору, скарга до податкового органу в порядку адміністративного оскарження цього податкового повідомлення-рішення не подавалась.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Н» від 19.11.2018 № протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач 09.11.2021 звернувся із цією позовною заявою до адміністративного суду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції в ухвалі від 14.02.2022 року керувався статтею 122, частиною 3 статті 123, пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України і дійшов висновку, що позовна заява подана з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом і позивачем не наведено доводів про поважність причин пропуску такого строку.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідають нормам процесуального права і фактичним обставинам справи, та є передчасними.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, за змістом статті 122 частин 1, 2, 3, 4 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Спірним у цій справі є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення у разі, коли платником податків не проводилася процедура адміністративного оскарження такого ППР як досудового порядку вирішення спору.

Колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі №818/309/18 було сформовано правову позицію, відповідно до якої строк для звернення до суду платника податків із вимогою щодо визнання протиправним рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання повинен визначатися за правилами пункту 56.18 статті 56 ПК України. Зазначений строк становить 1095 днів із дня отримання такого рішення, незалежно від того, чи скористалася особа своїм правом на досудове розв`язання спору шляхом застосування процедури адміністративного оскарження.

У подальшому Верховний Суд неодноразово підтримував вказаний правовий висновок у власних рішеннях.

Однак, 26 листопада 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №500/2486/19, відступив від висновків викладених у постановах Верховного Суду у справах №818/309/18 та №2540/2576/18, при цьому сформував наступний правовий висновок. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Отже, правовий висновок, викладений у вищевказаній постанові безпосередньо стосується застосування пункту 56.19 статті 56 ПК України при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень після проведення процедури адміністративного оскарження.

Разом з тим, у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 Верховний Суд у складі судової палати також більш широко виклав і новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань. Цей висновок фактично мав універсальний характер.

Таким чином колегія суддів зауважує, що судова практика змінилася щодо питання застосування пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України, та що строк звернення до суду з цим позовом визначається статтею 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що зміна судової практики не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час звернення до суду з адміністративним позовом та розгляду судом справи.

У постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, зауважено на тому, що: суди повинні уникати випадків правового пуризму, зокрема скасування правомірних рішень, ухвалених відповідно до усталеної на той час судової практики, лише на тій підставі, що станом на час розгляду справи судом апеляційної та/або касаційної інстанції змінилось юридичне тлумачення відповідної правової норми; зміна судової практики, що відбулася після ухвалення судами остаточного рішення, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час розгляду справи судами попередніх інстанцій; задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Питання наявності підстав вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, які пов`язані зі зміною правової позиції Верховного Суду з цього питання було предметом дослідження Верховним Судом у справі №640/11650/21, за наслідками касаційного розгляду якої було ухвалено постанову від 23 вересня 2021 року. У цій постанові суд касаційної інстанції зазначив, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду. Тобто, новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення постанови від 26 листопада 2020 року, однак, при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

Відповідно до положень статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень видно, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Апеляційний суд враховує, що у розглядуваній справі матеріали справи не містять доказів того, що суд першої інстанції в процесі судового розгляду цієї справи встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом щодо оскарження ППР від 19.11.2018 року надав позивачу можливість та термін для подачі до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з наведенням у ній відповідних підстав та обґрунтувань щодо поновлення такого строку, та не вирішив належним чином питання щодо поновлення (чи відмови у поновленні) позивачу строку звернення до суду із адміністративним позовом.

Тобто, до моменту винесення судом першої інстанції спірної ухвали від 14.02.2022 року про залишення позовної заяви без розгляду, позивачу не було надано можливості реалізувати право на подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.

Таким чином, суд першої інстанції, не вирішивши питання щодо наявності у позивача поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, дійшов передчасних висновків про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи неповно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому ухвалу суду першої інстанції від 14.02.2022 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При продовженні розгляду справи суду першої інстанції необхідно, в тому числі, всебічно з`ясувати обставини справи, у відповідності до норм матеріального і процесуального права з`ясувати питання про те, яким є період пропущеного строку звернення до суду із цим адміністративним позовом, чи є наявними поважні причини пропуску такого строку та чи є підстави для поновлення такого строку.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області задоволити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №380/19444/21 за позовом Комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови суду складено 01.09.2022 року