Справа № 440/4418/19
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року

м. Київ

справа №440/4418/19

адміністративне провадження № К/9901/14780/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 440/4418/19

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року (ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Бегунца А.О., суддів: Резнікової С.С., Чалого І.С.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУ НП в Полтавській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:

- визнати дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби відповідно до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" протиправними;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби з урахуванням висновків суду, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю одноразової грошової допомоги в розмірі 50%.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та поліції, після звільнення зі служби йому встановлено другу групу інвалідності з огляду на захворювання, пов`язане з проходженням служби. А відтак, на переконання позивача, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби відповідно до ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" протиправними.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення виплати одноразової грошової допомоги як особі, яка отримала інвалідність у зв`язку з проходженням служби з урахуванням висновків суду.

Відмовлено у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю одноразової грошової допомоги в розмірі 50%.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що посилання відповідача на те, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ не через хворобу (за станом здоров`я), а тому не має права на отримання одноразової грошової допомоги є безпідставними, оскільки, стаття 101 Закону України "Про Національну поліцію" містить виключний перелік підстав для відмови в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, і такої підстави, яку зазначає відповідач, вказана стаття не містить. Крім того, інвалідність ОСОБА_1 настала з огляду на отримання ним захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, про що зазначено у довідці до акта огляду МСЕК від 05.08.2019.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задоволено.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року по справі № 440/4418/19 скасовано.

Прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

6. Суд апеляційної інстанції мотивує своє рішення тим, що оскільки позивач звільнився зі служби в поліції не внаслідок захворювання, у зв`язку з яким йому визначено інвалідність, а за власним бажанням на підставі рапорту, відтак вказані обставини позбавляють особу права на отримання одноразової грошової допомоги, згідно ст. 97 ЗУ "Про Національну поліцію".

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 15 червня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року та залишити в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції розглянув справу формально, без дослідження письмових доказів зібраних у справі.

Позивач зазначив про те, що в рапорті від 21 травня 2019 року він просив відповідача звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням. Проте, в цьому ж рапорті ОСОБА_1 просив видати йому направлення на проходження військово-лікарської комісії та зазначив, що в разі визнання його непрацездатним до служби в поліції, звільнити його через хворобу. Натомість звільняючи позивача зі служби в поліції відповідачем не взято до уваги його прохання про звільнення через хворобу.

Судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги вказані обставини при прийняті спірної постанови.

8. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2020 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.В.

9. Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року відкрито касаційне провадження за цією скаргою.

10. 20 липня 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Полтавській області на касаційну скаргу. Відповідач просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

11. Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року заяви суддів Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В., Мартинюк Н.М. про самовідвід - задоволено. Відведено суддів Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В., Мартинюк Н.М. від участі у розгляді справи №440/4418/19.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 15 лютого 2021 № 265/0/78-21, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

12. Верховний Суд ухвалою від 30 серпня 2022 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу та призначив до розгляду в порядку письмового провадження з 30 серпня 2022 року.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року - у Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 24.05.2019 №288 о/с згідно з Законом України "Про Національну поліцію" звільнено за пункту 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) зі служби майора поліції ОСОБА_1 , головного спеціаліста сектору внутрішнього аудиту.

05 серпня 2019 року Полтавською обласною транспортно-радіологічною МСЕК позивачу вперше встановлено другу групу інвалідності з огляду на отримання травми, пов`язаної з проходженням служби в поліції.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, листом ГУНП в Полтавській області від 03 вересня 2019 року вих.№29/П-65/Оп позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги.

При цьому відповідач виходив з того, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось не з огляду на отримання ним травми, що призвело до професійного захворювання, тому він немає права на отримання одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з такими рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження та на підставі встановлених фактичних обставин справи

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

15. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

Згідно з частини другої статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29 лютого 2016 (далі - Порядок №4).

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога (далі - ОГД) призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Згідно з пунктами 1 та 2 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

16. Водночас, передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є наявність певних умов.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

17. За змістом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції (внаслідок захворювання, поранення, які пов?язані з проходженням служби) є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2018 року у справах №357/1734/17, 373/1188/16-а, від 09 червня 2021 року у справі № 822/1810/18, від 11 листопада 2020 року у справі № 823/2032/18.

За правилами пункту 7 частини другої статті 61 Закону №580-VІІІ наявність у особи певного захворювання може бути перешкодою для проходження служби в поліції, а відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Таким чином, встановлення на законодавчому рівні такої обов?язкової умови для виплати одноразової грошової допомоги, як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, покликане надати гарантовану з боку держави соціальну допомогу саме тим поліцейським, стан здоров`я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено.

Визначення Порядком №4 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обов?язкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов.

18. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 822/1493/18.

19. Колегія суддів Верховного Суду також звертає увагу, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 жовтня 2020 року №12-р/2020 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 4 частини першої статті 97 Закону України „Про Національну поліцію" (справа № 3-76/2019) зазначив, що положеннями пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 встановлено порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги.

Закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причиново-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції.

На думку Конституційного Суду України, встановлений у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 порядок отримання одноразової грошової допомоги не допускає невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, не містить ознак дискримінації при реалізації поліцейськими права на соціальний захист, є домірним, має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету.

Конституційний Суд України також вказав, що встановлений державою зазначений порядок забезпечує реалізацію права особи на отримання такої допомоги, і наголосив, що додержання визначених Законом № 580 вимог є обов`язком суб`єктів, які претендують на її отримання.

Зважаючи на викладене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 не суперечать приписам статті 21, частин першої, другої статті 24 Конституції України.

20. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за п. 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 288 о/с від 24 травня 2017 року.

Крім того, згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п. 10 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як було встановлено судами, згідно довідки ГУ НП в Полтавській області від 23 грудня 2019 одноразова грошова допомога при звільненні за п. 7 частини першої статті 77 ЗУ "Про Національну поліцію України" позивачу виплачена у розмірі 40 832,19 грн. (25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не відноситься до осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

21. Стосовно доводів позивача, щодо не врахування судом апеляційної інстанції рапорту ОСОБА_1 від 21 травня 2019 року, в якому він просив звільнити його через хворобу, колегія суддів Верховного Суду зазначає про таке.

Відповідно до змісту уточненої позовної заяви ОСОБА_1 , предметом даного позову є правомірність відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а не законність наказу ГУ НП в Полтавській області про звільнення позивача зі служби в поліції, в частині підстави, яка слугувала такому звільненню. З огляду на зазначення, доводи позивача не спростовують законності висновків суду апеляційної інстанції.

22. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин при дотриманні норм процесуального права; у ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі № 440/4418/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г. Стрелець

Судді Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик