Справа № 560/6293/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6293/22
РІШЕННЯ

іменем України

31 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" , Міністерства юстиції України про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор", Міністерства юстиції України в якому просить скасувати постанову від 08.04.2022 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани. Стягнути з Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 8 квітня 2022 року начальником ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" винесено постанову про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді догани за нібито порушення режиму, а саме за те, що не вийшов із камери №39 в режимному корпусі №1. Вважає, що відомості зазначені в постанові не відповідають дійсності, а зокрема те, що 29 березня 2022 року під час ранкової перевірки о 8 годині 30 хвилин позивач не вийшов з камери №39 корпусу 1 та не зайняв місце в строю. Вказані обставини не підтверджуються жодними доказами, про що позивачем 08.04.2022 року надано пояснення.

Ухвалою суду від 04.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому останній просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди.

Вказує, що 08.04.2022 начальником ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за порушення режиму, а саме, за те, що не вийшов із камери №39 в режимному корпусі №1 під час ранкової перевірки. Позивач вважає таку постанову, винесену ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" незаконною та зазначає, що незаконність дій завдала йому моральних страждань.

Відповідач вважає, що в даному випадку, відсутній факт протиправної поведінки Міністерства юстиції України, відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) Мін`юсту і заподіяною позивачеві шкодою, шкода не була завдана позивачеві внаслідок винних дій Міністерства юстиції України.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач перебуває з 24.04.2021 у Державній установі "Хмельницький слідчий ізолятор".

Згідно рапорту №483 складеного 29.03.2022 старшим по корпусному відділенню відділу режиму і охорони Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" Ю.М. Кудрик встановлено, що 29.03.2022 під час проведенні кількісної ранкової перевірки в режимному корпусі №1 близько 8 годин 30 хвилин ув`язненим було запропоновано вийти в коридор режимного корпусу і вишикуватись в дві шеренги, однак всупереч вказаної вимоги ув`язнений ОСОБА_1 не вийшов з камери, чим не виконав законних вимог.

Також, працівниками Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" було складено Акт від 06.04.2022 №122 про відмову від письмового пояснення засудженим ОСОБА_1

08.04.2022 начальником Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за порушення режиму.

Позивач вважає таку постанову, винесену ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" незаконною та зазначає, що незаконність дій завдала йому моральних страждань, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими визначається Кримінально-виконавчим кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

За змістом частини 2 глави 4 Правил №1769/5 ув`язнені та засуджені зобов`язані: додержуватися розпорядку дня, встановленого в СІЗО, виконувати законні вимоги адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО. Не здійснювати умисних дій, що загрожують життю і здоров`ю інших осіб, а також принижують їх гідність; дотримуватися санітарно-гігієнічних правил, мати охайний зовнішній вигляд, постійно підтримувати чистоту в камері. Після підйому заправляти свої ліжка і здійснювати вологе прибирання камери (жилого приміщення); бути ввічливими між собою, а також з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, вставати з ліжок, вітаючись з адміністрацією СІЗО і персоналом СІЗО, шикуватися в шеренгу під час проведення кількісних перевірок; не вступати в суперечки з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, не принижувати їх гідність, не перешкоджати виконанню ними своїх обов`язків. На вимогу адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО повідомляти свої прізвище, ім`я, по батькові; дотримуватися тиші після сигналу "Відбій" та норм шуму протягом дня, а також правил поведінки і чистоти у двориках для прогулянок; дбайливо ставитися до інвентарю, обладнання та іншого майна СІЗО, дотримуватися правил пожежної безпеки, а також безпеки під час поводження з електроприладами; за призначенням персоналу СІЗО чергувати в камері по черзі.

З метою забезпечення безпеки адміністрації СІЗО, персоналу СІЗО та інших осіб ув`язнені та засуджені, які порушили вимоги режиму, до оформлення матеріалів про вчинене порушення під час пересування територією СІЗО зобов`язані тримати руки за спиною.

Відповідно до частини 3 глави 4 Правил №1769/5 ув`язненим і засудженим забороняється: порушувати правила поведінки та правила тримання під вартою; без дозволу персоналу СІЗО виходити з камер та інших приміщень режимних корпусів; порушувати лінію охорони та встановлені межі СІЗО; чинити опір законним діям персоналу СІЗО, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших ув`язнених і засуджених; продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб, які тримаються в СІЗО, предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні; відбирати речі та предмети в інших осіб; перегукуватися і перестукуватися, а також встановлювати в будь-який інший спосіб зв`язок з особами, які перебувають в інших камерах, а під час прогулянки - з особами, які перебувають у сусідніх двориках; викидати будь-які предмети з вікон, перебувати на підвіконні, закривати наглядові вічка у дверях і стінах камер; порушувати цілісність підлоги, стелі, стін, дверей, решіток, робити на них будь-які написи і помітки, псувати книги та інші предмети і речі, що видаються для користування у СІЗО, а також наклеювати, вивішувати будь-що на стіни, вікна, інвентар, що належить СІЗО; завішувати спальні місця та мінятися ними без дозволу персоналу СІЗО; тримати та розводити тварин (засуджені, залишені у СІЗО для роботи з господарського обслуговування, можуть тримати тварин з дозволу адміністрації СІЗО); користуватися будь-якими саморобними електроприладами, без дозволу персоналу СІЗО самостійно проводити будь-які ремонтні роботи в камері; виготовляти, зберігати і користуватися предметами, речами, напоями та речовинами, забороненими для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі; грати в карти, а також інші азартні ігри з метою одержання матеріальної вигоди, а також організовувати їх; заподіювати собі або іншим особам тілесні ушкодження, у тому числі за допомогою іншої особи, а також завдавати умисної шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від виконання встановлених обов`язків; порушувати встановлений порядок проведення побачень, надсилання листів, скарг і заяв; курити у не відведених для цього адміністрацією СІЗО місцях; вживати у присутності адміністрації СІЗО, персоналу СІЗО та інших осіб, які відвідують СІЗО, нецензурні та жаргонні слова; наносити собі або іншим ув`язненим чи засудженим, які перебувають у СІЗО, татуювання. Позивач ознайомлений з правилами поведінки у слідчих ізоляторах та установах виконання покарань, про що свідчать відповідні розписки.

Згідно глави 6 "Порядок застосування заходів заохочення і стягнення до ув`язнених і засуджених" розділу VIII Правил №1769/5 про виявлене порушення вимог режиму посадова особа СІЗО складає вмотивований рапорт, який подає на розгляд адміністрації СІЗО. Облік таких рапортів здійснюється у журналі обліку рапортів про порушення ув`язненими і засудженими встановленого режиму тримання, що зберігається у черговій частині СІЗО.

Під час призначення заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка ув`язненого чи засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення щодо суті проступку. Заходи стягнення мають відповідати тяжкості і характеру провини. Не допускається застосування стягнень, що завдають ув`язненим та засудженим фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Стягнення може бути накладено у строк, що не перевищує десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, - з дня її завершення, але не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення проступку. Накладене стягнення виконується негайно або не пізніше одного місяця з дня його винесення.

Правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення до ув`язнених та засуджених (за винятком переведення засуджених до приміщення камерного типу (одиночної камери) користується начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

Перед накладенням стягнення питання про доцільність застосування стягнення до ув`язнених та засуджених вирішується на засіданні дисциплінарної комісії СІЗО, яка діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини її членів.

До складу дисциплінарної комісії входять начальник СІЗО, його перший заступник, заступники, а також начальники служб СІЗО, які за своїми посадовими обов`язками безпосередньо спілкуються з ув`язненими та засудженими. Очолює дисциплінарну комісію начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу.

Матеріали про порушення доповідає на засіданні дисциплінарної комісії начальник відділення соціально-психологічної служби або особа, яка ініціювала притягнення до відповідальності, у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.

Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення ув`язненого чи засудженого та його представника, свідків, інших осіб, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності, адміністрації СІЗО, особи, яка ініціювала притягнення до відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Результати розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування стягнення до засудженого оформлюються відповідним письмовим рішенням.

Про заохочення і стягнення начальник СІЗО виносить постанову про заохочення і постанову про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.

Суд встановив, що 08.04.2022 дисциплінарною комісією ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор", на чолі з начальником Сухорабом Р.С., ув`язненому ОСОБА_1 оголошено "Догана". Такий вид дисциплінарного стягнення, на думку дисциплінарної комісії є необхідним і достатнім для недопущення вчинення засудженим порушень вимог режиму утримання в подальшому.

Матеріалами справи підджується, що позивач 07.04.2022 звернувся до начальника установи з проханням призначити захисника, вказане звернення відправлено того ж дня, що підтверджується витягом із журналу вихідної кореспонденції, вказане також підтверджується заявою позивача від 07.04.2022.

Вказану заяву 07.04.2022 №П-137 було направлено Директору Хмельницького міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до абз.5 п.4 глави 6 Правил №1769/5 визначено, що ув`язнений чи засуджений під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії має право користуватися послугами захисника, адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, за власним вибором, який представлятиме його інтереси під час засідання комісії. Якщо ув`язнений або засуджений не має доступу до цих осіб, адміністрація СІЗО зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги.

Однак, суд звертає увагу на те, що на час засідання дисциплінарної комісії та винесення оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні будь-які відомості як щодо отримання Хмельницьким міським центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги заяви позивача про надання правової допомоги, так і відповіді за результатами розгляду цієї заяви.

Дослідивши та проаналізувавши наведені вище обставини та письмові докази, суд вважає, що відповідач всупереч вимогам ч. 5 ст. 135 КВК України не забезпечив в межах своїх повноважень можливість позивача користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права в процесі перевірки та розгляду питань щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Крім того, однією з основних гарантій засуджених в процесі вирішення питання щодо застосування до них дисциплінарних стягнень є отримання ними допомоги адвоката або фахівця в галузі права.

Положеннями ст. 132 КВК України в імперативній формі встановлено обов`язок адміністрації установи виконання покарання надати засудженому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги, якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до такої допомоги. Особливо актуальним дана обставина є з врахуванням того, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, застосовуються певні правові обмеження, що робить цю категорію осіб вразливою та менш захищеною.

Враховуючи обставину, що відповідач не дочекавшись відповіді від Хмельницького міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на подану заяву від 07.04.2022 прийняв оскаржувану постанову від 08.04.2022, що в свою чергу призвело до порушення права позивача на доступ до правової допомоги, а тому суд вважає, що відповідач в даному випадку діяв протиправно, а вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 1000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно статті 56 Конституції України, якою визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, приписами ч.ч 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України де передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктами 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Дану частину позовних вимог позивач мотивував тим, що неправомірними діями відповідача, йому нанесено моральні збитки.

З урахуванням обставин справи, наявних у справі письмових доказів факт заподіяння моральної шкоди позивачем не доведено, позаяк позивачем не зазначено, в чому саме полягають моральні страждання, їх характер та тривалість, з яких міркувань останній виходив визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор", Міністерства юстиції України про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" від 08.04.2022 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1
Відповідач:Держава Україна в особі: Державна установа "Хмельницький слідчий ізолятор" (вул. Кам`янецька, буд. 39,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 08564794) Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13,Київ 1,01001 , код ЄДРПОУ - 00015622)

Головуючий суддя О.П. Шевчук