Справа № 489/7465/21
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/7465/21
Провадження №2-а/489/30/22
Рішення

іменем України

02 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Микульшиної Г.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування постанови,

встановив:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 34 000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ст. 188-56 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В позові вказав, що 03.11.2021 відносно нього інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Миколаївській області було винесено постанову, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-56 КУпАП, а саме він начебто допустив недопущення посадової особи, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, до здійснення заходів державного контролю.

Із вказаною постановою позивач не згодний з наступних підстав. ОСОБА_1 зазначає, що всупереч положенням ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посадова особа, що склала постанову, не надала посвідчення (направлення) на здійснення перевірки, також не надала свого службового посвідчення з метою підтвердження своїх повноважень, позивача не було повідомлено про форму здійснюваного заходу контролю, предмету та підстав перевірки, відношення запитуваних документів до предмету перевірки. Вважає, що уповноваженою особою було грубо порушено порядок та процедуру здійснення заходів державного контролю (нагляду), відповідно він правомірно відмовив у наданні запитуваних документів. Також зазначає, що на його переконання на спірні правовідносини розповсюджується дія ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки згідно ч. 11 ст. 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за використанням і охороною земель.

Також позивач посилається на чисельні процесуальні порушення при проведенні перевірки. Вказує, що складений Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства не відповідає уніфікованій формі, встановленій діючим законодавством; складений протокол про адміністративне правопорушення не містить обов`язкових реквізитів, у ньому зазначені різні частини статей та статті, за якими його притягують до адміністративної відповідальності (ст. 188-52 КУпАП, ч. 2 ст. 188-5 КУпАП, ч. 2 ст. 188-56 КУпАП); в порушення вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не здійснювався - посадові особи не роз`яснювали позивачу його права та обов`язки, не заслухали його пояснення, не розглядали клопотання.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.11.2021 відкрите провадження у справі суддею Кирильчуком О.І.

Згідно ухвали суду від 15.04.2022 за наслідками повторного автоматизованого розподілу справу прийнято до провадження суддею Микульшиною Г.А., за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, шляхом поштових відправлень.

Від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на адресу суду 30.05.2022 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в зв`язку з його безпідставністю.

В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що на спірні правовідносини щодо здійснення державного контролю за використанням і охороною земель органами місцевого самоврядування не розповсюджується дія ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Натомість спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», який передбачає коло повноважень відповідача при здійсненні державного контролю за використанням та охороною земель органами місцевого самоврядування. Зокрема давати обов`язкові для виконання вказівки, безперешкодно перевіряти документи щодо використання та охорони земель, складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення та ін. Враховуючи викладене вважає, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання вимог законодавства, не можуть бути підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення. Щодо акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства зазначає, що його форма затверджена відповідним наказом, вищезгаданий акт є уніфікованою формою службових документів, носієм доказової інформації про виявлені порушення, який відповідає загальним вимогам до складання актів перевірки та не є документом, що встановлює відповідальність.

Також відповідач посилався на те, що в ході здійснення заходів державного контролю на адресу Миколаївської міської ради були направлені чисельні клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації від 22.10.2022 із законним вимогами надати конкретні документи (матеріали та інформацію), необхідні для здійснення повноважень державними інспекторами. На одне із вказаних клопотань Миколаївська міська рада надала запитувані документи. Інші клопотання по суті не розглянуто, натомість направлено лист, яким відмовлено в наданні запитуваної інформації.

Враховуючи викладене представник відповідача вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Крім того, 02.09.2022, до початку розгляду справи, до суду надійшла заява відповідача про підтримання позиції, викладеної у відзиві, із клопотанням про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 120/1196/19-а (провадження № К/9901/35697/19), якою фактично підтверджено правомірність дій органів Держгеокадастру під час здійснення заходів нагляду (контролю).

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Миколаївській області Ігорем Шапраном було здійснено заходи державного контролю (перевірку) прийнятих Миколаївською міською радою рішень про передачу у власність земельних ділянок, додержання вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових угод, надання в користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, за результатами яких було складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.11.2021 № 644-ДК/772/АП/09. Згідно вказаного Акту встановлено, що посадовою особою Миколаївської міської ради в особі в.о. голови Лукова В.Д. не допущено посадову особу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, до здійснення заходів державного контролю, що є порушенням ст. 188-56 КУпАП.

03.11.2021 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Миколаївській області Ігорем Шапраном складено Протокол про адміністративне правопорушення № 644-ДК/03074П/07/01/-21 відносно ОСОБА_1 , який займає посаду першого заступника міського голови Миколаївської міської ради. Згідно вказаного Протоколу встановлено, що посадовою особою Миколаївської міської ради в особі в.о. голови Лукова В.Д. не допущено посадову особу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, до заходів державного контролю, що є порушенням ст. 188-52 КУпАП. Також вказано, що відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 2 ст. 188-5 КУпАП.

03.11.2021 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Миколаївській області Ігорем Шапраном винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення №644-ДК/0296По/08/01/-21, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 188-56 КУпАП, а саме не допустив посадову особу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, до здійснення заходів державного контролю. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-56 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 242-2 КУпАП, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 52-56 та 188-56 цього Кодексу. Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з контролю за використанням та охороною земель та його заступники, головні державні інспектори з контролю за використанням та охороною земель Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їхні заступники, старші державні інспектори з контролю за використанням та охороною земель та державні інспектори з контролю за використанням та охороною земель відповідних територій.

Згідно ст. 2 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 187 Земельного кодексу України встановлено, що контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Частиною 1 ст. 188 Земельного кодексу України передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Статтею 211 Земельного кодексу України встановлена цивільна, адміністративна або кримінальна відповідальність за укладення угод з порушенням земельного законодавства.

Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 6 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, зокрема, належать:

а) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині:

додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;

додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 11 ст. 2 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за використанням та охороною земель.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 зазначеного Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Статтею 42 зазначеного Закону визначено повноваження сільського, селищного, міського голови.

Відповідно до п. п. 2, 14 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Статтею 188-56 КУпАП встановлена відповідальність: за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель, або створення перешкод у їхній діяльності (частина 1), що тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; а також за недопущення посадових осіб органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель, до здійснення заходів державного контролю (частина 2), що тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 188-56 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яку інкриміновано ОСОБА_1 , викладена у наступній редакції:

«Невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель, або створення перешкод у їхній діяльності - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Недопущення посадових осіб органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель, до здійснення заходів державного контролю -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Тобто на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення № 644-ДК/0307П/07/01/-21 від 03.11.2021 та винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення № 644ДК/0296ПО/08/01/-21 від 03.11.2021, стаття 188-56 Кодексу України про адміністративні правопорушення містила дві частини, проте, як при оформленні вищенаведеного протоколу про адміністративне правопорушення, так і при винесенні оскаржуваної постанови, суть адміністративного правопорушення викладена без зазначення частини, передбаченої ст. 188-56 КУпАП. Тобто вказані як протокол, так і постанова, не містять відомостей про те, яке конкретно діяння вчинила особа (суть правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті (частині статті, якщо відповідна стаття містить більше, ніж 1 частину) КУпАП). Крім того, стаття, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, що визначена в постанові (188-56), не відповідає статтям, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення (188-5, 188-52).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на всі встановлені обставини справи та вищенаведені висновки, суд зазначає, що відповідачем не викладена суть правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у конкретній частині відповідної статті Кодексу про адміністративні правопорушення, а тому винесена постанова № 644ДК/0296ПО/08/01/-21 від 03.11.2021 є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача про правомірність його дій при здійсненні державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства України та встановлення порядку набуття і реалізації права на землю, та керуванні у своїй діяльності норами Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», та не застосуванні до виниклих правовідносин Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки зі змісту наданих у відзиві та клопотанні від 02.09.2022 пояснень Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що ним здійснювався державний контроль за землями, а не проводилась перевірка позивача як суб`єкта господарювання.

За такого, суд не вбачає достатніх підстав для висновку про те, що така перевірка мала бути призначена в порядку, визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який регулює інші аспекти державного контролю (нагляду), а тому дії відповідачів щодо її призначення та проведення є правомірними.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 120/1196/19-а (провадження № К/9901/35697/19), якою фактично підтверджено правомірність дій органів Держгеокадастру під час здійснення заходів нагляду (контролю).

Щодо інших аргументів, викладених сторонами, вони не мають вирішального значення для розгляду справи по суті та не спростовують обставин, що обумовлюють протиправність оскаржуваної постанови з підстав, наведених в мотивувальній частині рішення.

Крім того, у поданому до суду відзиві відповідач посилається на те, що в ході здійснення заходів державного контролю на адресу Миколаївської міської ради неодноразово були направлені клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, та Миколаївською міською радою клопотання по суті не розглянуто, направлено лист, яким відмовлено в наданні запитуваної інформації. Однак доказів на підтвердження зазначених обставин до відзиву не долучено.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову № 644ДК/0296По/08/01/-21 від 03.11.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, адреса: м. Миколаїв, пр. Миру, 34, .

Повний текст рішення складено 02.09.2022.

Суддя Г.А. Микульшина