Справа № 600/1283/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1283/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України, про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000002/2 від 14 січня 2022 року;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000006 від 17 січня 2022 року Чернівецької митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000001/2 від 14 січня 2022 року;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000007 від 17 січня 2022 року Чернівецької митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000003/2 від 18 січня 2022 року;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000009 від 18 січня 2022 року Чернівецької митниці Державної митної служби України;

- стягнути з Чернівецької митниці Державної митної служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати, які полягали у сплаті судового збору в сумі 2481 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з винесеними рішеннями, вважає їх необґрунтованими, незаконними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства, а викладені у них обставини та підстави порушення митних правил не відповідають дійсності, з наступних доводів та підстав.

Так, звертав увагу суду на те, що в оскаржуваних рішеннях митний орган зазначає однакові підстави для корегування митної вартості, а саме : ч.3 ст. 53 МК України зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість, містять наступні розбіжності: відповідно до графи 70х платіжного доручення № (MUR)1 від 05.11.2021 року призначення платежу зазначено інвойс № 20210910-YА-07, який на думку відповідача не подавався до митного оформлення, що унеможливлює перевірку здійснення оплати: відповідно до п. 2.3 дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 у англомовному варіанті зазначено, що обов`язковим документом є специфікація, яка не надавалась до митного оформлення (що унеможливлює перевірку числових значень, щодо митної вартості товарів); відповідно до авіаційних вантажних накладних зазначена в них вага не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу, тощо); всі подані до митного оформлення інвойси мають однакові номери та дати.

Позивач вважає, що митний орган безпідставно вбачає порушення у неправильності поданих документів. Зокрема зазначив, що ним надано до митного органу документи, які підтверджують дані про ціну товару за переліком, передбаченим частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які не містили в собі розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Крім того, відповідно до п.3 Дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 щорічна сума закупівлі становить не менше 50000 доларів США.

Підпункт 2.2 Контракту встановлює, що назва товару, кількість і ціна товару зазначається у рахунках-фактурах (invoice), п.п. 3.1, 3.2 кожна партія товару оплачується окремо. Оплата здійснюється у формі попереднього платежу.

Отже, згідно п.п.2.2 Дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 основним документом, який встановлює назву товару, його кількість та ціну товару є рахунки-фактури (invoice), в даному випадку Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021, згідно якого загальна вартість товару становить 10921 долар США.

Також наголошувалось на тому, що наявні в справі письмові докази підтверджують те, що загальна митна вартість поставленого товару становить 10921 долар США і в наданих митному органу документах, відсутні будь-які розбіжності щодо числових значень, що підтверджують складові митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Окрім іншого, на думку позивача безпідставним є посилання митного органу, що відповідно до п. 2.3 Дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 в англомовному варіанті зазначено, що обов`язковим документом є специфікація, яка не надавалась до митного оформлення, що нібито унеможливлює перевірку числових значень, щодо митної вартості товарів.

Даний факт не унеможливлює перевірку числових значень, щодо митної вартості товарів, оскільки митним органом не взято до уваги те, що відповідно до п.п. 2.2. Дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 назва товару, кількість і ціна товару зазначається у рахунках-фактурах (invoice), а також й те, що відповідно до положень частини другої статті 53 МК України серед переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, відсутня - специфікація, натомість наявний рахунок-фактура (інвойс), який був наданий митним органам.

На переконання позивача, надуманою є підстава для корегування митної вартості, невідповідність ваги товару авіаційним накладним № WAYBILL від 24.11.21, № WAYBILL від 24.11.21 та № WAYBILL від 24.11.21, оскільки з метою встановлення фактичних даних щодо вантажу, митним органом, ще 05 січня 2022 року було проведено фактичний огляд товарів, про що було складено відповідний акт.

В ході проведення фактичного огляду товарів було встановлено, що відомості із товаросупровідних документів, щодо маркування, країни походження, кількості вантажних місць, коробок, одиниць товару, ваги брутто відповідають дійсності.

Отже, на підставі викладеного, митний орган в спірних рішеннях про корегування митної вартості товару безпідставно вказав ч.3 ст. 53 МК України, як підставу для коригування митної вартості, оскільки у нього не було жодного обґрунтованого сумніву, що документи, які надані позивачем для митного оформлення містять розбіжності, або мають наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином , позивач вважає, що при декларуванні товарів згідно митних декларацій, останнім вірно обрано основний метод визначення їх митної вартості, адже подані до митного органу відомості повністю підтверджені документально, в наявності були всі складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що позивачем до митного органу подано документи до митного оформлення, під час аналізу яких виявленні розбіжності та неточності, що в свою чергу викликало у відповідача сумніви, щодо повноти, правильності та коректності інформації, зазначеної у вказаних документах.

Так, звертав увагу суду на те, що відповідно до графи 70х платіжного доручення № (MUR)1 від 05.11.2021 року призначення платежу зазначено інвойс № 20210910-YА-07, який не подався до митного оформлення, що унеможливлює перевірку здійснення оплати, в той час коли позивачем подано інвойс №20210910-YN-07. Оскільки згідно з п. 3.0 Дилерського контракту №1 від 26.10.2021 визначено лише розмір щорічної суми закупівлі (мінімум 50000 usd), на виконання умов вказаного контракту може бути сформовано декілька інвойсів на відповідні партії товарів.

Відтак зазначив, що позивачем до митного оформлення подано винятково рахунки-фактури (інвойси) № 20210910-YN -07 від 28.10.2021, сума до оплати в яких не відповідає сумі, сплаченій відповідно до поданого до митного оформлення платіжного доручення.

Таким чином, вказане платіжне доручення жодним чином не стосується поставок товарів за поданими митними деклараціями.

Крім того зазначив, що відповідно до п.2.3 дилерського контракту №1 від 26.10.2021 в англомовному варіанті, який не відповідає україномовному варіанту, зазначено що обов`язковим документом є специфікація. Вказаний документ не подавався декларантом до митного оформлення, що в свою чергу унеможливило перевірку числових значень митної вартості товарів.

Також звертав увагу суду на те, що згідно авіаційної вантажної накладної від 24.11.2021 № зазначена вага 149,9кг, що не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу тощо), відповідно до авіаційної вантажної накладної від 24.11.2021 № зазначена вага 157,3кг, що також не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу тощо).

Звертав увагу суду, що вага оформлюваного товару має визначальне і принципове значення для визначення митної вартості, оскільки від збільшення/зменшення обсягу товару відповідно змінюється і митна вартість.

Наголошував на тому, що всі подані до митного оформлення інвойси мають однакові номери та дати, хоча партії товарів різні і оформлювалися вони окремо одна від одної. Не може бути видано документ з однаковими реквізитами, але різного змісту.

Отже, за результатами опрацювання та аналізу товаросупровідних документів, 14.01.2022 року та 18.01.2022 року митницею правомірно прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, у яких наведено обставини прийняття рішень та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості.

Також зазначив, що відповідачем обрано 6 (резервний) метод визначення митної вартості, згідно з яким єдиним вбачалося можливим визначити точну та правильну митну вартість товарів.

При цьому також звертав увагу суду на те, що метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовано, оскільки заявлена митна вартість митним органом не визнана.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації у митного органу щодо операцій імпорту в Україні ідентичних товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу основи для додавання вартості.

Відтак, митну вартість визначено за резервним методом, згідно вимог статті 64 Митного кодексу України.

Окрім іншого зазначив, що під час прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, посадовими особами митниці здійснено оцінку ризиків, проаналізувавши інформацію з мережі Інтернет. Зокрема, на сайті alibaba.com, у розділі фірми - виробника товарів (які ввезені позивачем), що подані до митного оформлення, вказано ціни, які суттєво відрізняються від вказаних у товаросупровідних документах, що також доводить обґрунтованість сумнівів митного органу правильності заявленої декларантом митної вартості товарів за поданими митними деклараціями.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Ухвалою суду прийнято рішення про перехід із спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові. В судовому засіданні подав заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

2. Представники відповідача в судовому засіданні подали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу в порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечували з підстав наведених у відзиві.

3. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. 26 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено дилерський контракт № 1 від 26.10.2021 на поставку стоматологічного цирконію, стоматологічної склокераміки, керамічного порошку, ПММА диски для стоматології, фарбувальні рідини для цирконієвих матеріалів Aidite та інші стоматологічні матеріали та інструменти.

2. Згідно п.п.2.2 Дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 назва товару, кількість і ціна товару зазначається у рахунках-фактурах (invoice).

У відповідності до п.п. 3.1, 3.2 цього ж контракту кожна партія товару оплачується окремо. Оплата здійснюється у формі попереднього платежу.

3. Відповідно до Invoice виданого Aidite (Qinhuangdao) Technology Co.Ltd. № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 поставлялась партія стоматологічних матеріалів та інструментів на загальну суму 10921 доларів США.

4. 05 листопада 2021 року на виконання умов п.п. 3.1, 3.2 Дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснив оплату товару згідно Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 в сумі 10921 долар США, перерахувавши вказані кошти через Чернівецьку філію АТ КБ ПриватБанк на розрахунковий рахунок постачальника товару Aidite (Qinhuangdao) Technology Co.Ltd., що підтверджується платіжним дорученням у іноземній валюті № (MUR)1 від 05.11.2021.

6. Також судом встановлено, що згідно Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021, Aidite (Qinhuangdao) Technology Co.Ltd. поділено партію на три авіаційні відправлення, при цьому на кожне авіаційне відправлення Aidite (Qinhuangdao) Technology Co.Ltd. оформлено окремий Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 вказавши в ньому лише те найменування, кількість та вартість товару, що було у конкретному авіаційному відправленні.

Так, Aidite (Qinhuangdao) Technology Co.Ltd. було оформлено три ідентичні за номером, однак різні за сумою коштів:

- Invoice №20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 2471 долар США;

- Invoice №20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 3125 доларів США;

- Invoice №20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 5325 доларів США, загальна сума товару за цими Invoice становить 10921 долар США.

7. 13 січня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію типу М40АА №UА408040/2022/000250, згідно якої заявлена митна вартість товару, була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме 2471 долар США, а також надані підтверджуючі митну вартість документи: Дилерський контракт № 1 від 26.10.2021, Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 2471 долар США, сертифікат відповідності UA.MD.399-21 від 22.07.2021, пакувальний лист від 28.10.2021, рахунок-проформа 20210910-YN-07 від 28.10.2021, банківський платіжний документ платіжне доручення у іноземній валюті № (MUR)1 від 05.11.2021 на суму 10921 долар США, Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 10921 долар США, авіаційну вантажну накладну №WAYBILL від 24.11.21.

8. 14 січня 2022 року Чернівецькою митницею Держмитслужби України, за результатами розгляду митної декларації типу ІМ40АА №UА408040/2022/000250 від 13 січня 2022 року, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000002/2, згідно з яким, митним органом у відповідності до п.п. ґ) пп.2 ч.1 ст.57 МК України визначено митну вартість за резервним методом, яка становить 46 720, 87 доларів США та зобов`язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості.

Підставою для коригування митної вартості товару, в рішенні №UA408000/2022/000002/2 від 14 січня 2022 року митний орган зазначає ч.3 ст. 53 МК України зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме: відповідно до графи 70х платіжного доручення № (MUR)1 від 05.11.2021 призначення платежу зазначено інвойс № 20210910-YA-07 який не подавався до митного оформлення, що унеможливлює перевірку здійснення оплати; відповідно до п. 2.3 дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 в англомовному варіанті зазначено, що обов`язковим документом є специфікація, яка не надавалась до митного оформлення (що унеможливлює перевірку числових значень, щодо митної вартості товарів); відповідно до авіаційної вантажної накладної від 24.11.2021 № зазначена вага 146,9 кг, що не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу, тощо); всі подані до митного оформлення інвойси мають однакові номери та дати.

9. У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UA 408000/2022/000002/2, Чернівецькою митницею Держмитслужби України 17 січня 2022 року було сформовано Картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2022/000006.

10. 13 січня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію типу ІМ40АА №UA408040/2022/000251, згідно якої заявлена митна вартість товару, була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, тобто основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме 3125 доларів США, а також надані підтверджуючі митну вартість документи дилерський контракт № 1 від 26.10.2021, Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 3125 доларів США, сертифікат відповідності UA.MD.399-21 від 22.07.2021, пакувальний лист від 28.10.2021, рахунок-проформа 20210910-YN-07 від 28.10.2021, банківський платіжний документ платіжне доручення у іноземній валюті № (MUR)1 від 05.11.2021 на суму 10921 долар США, Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021на суму 10921 долар США, авіаційну вантажну накладну № WAYBILL від 24.11.21.

12. 14 січня 2022 року Чернівецькою митницею Держмитслужби України, за результатами розгляду митної декларації типу ІМ40АА №UА408040/2022/000251 від 13 січня 2022 року, було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000001/2, згідно з яким митним органом у відповідності до п.п. ґ) пп.2 ч.1 ст.57 МК України визначено митну вартість за резервним методом, яка становить 48030,30 доларів США та зобов`язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 подати нову митну декларації за ціною товару, зазначену в Рішенні про коригування митної вартості.

Підставою для корегування митної вартості товару, в рішенні №UA408000/2022/000001/2 від 14 січня 2022 року митний орган зазначає ч.3 ст. 53 МК України зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме: відповідно до графи 70х платіжного доручення № (MUR)1 від 05.11.2021 призначення платежу зазначено інвойс № 20210910-YA-07 який не подавався до митного оформлення, що унеможливлює перевірку здійснення оплати; відповідно до п. 2.3 дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 англомовному варіанті зазначено, що обов`язковим документом є специфікація, яка не надавалась до митного оформлення (що унеможливлює перевірку числових значень, щодо митної вартості товарів); відповідно до авіаційної вантажної накладної від 24.11.2021 № зазначена вага 149,9 кг, що не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу, тощо); всі подані до митного оформлення інвойси мають однакові номери та дати.

12. У зв`язку з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару №UA408000/2022/000001/2, Чернівецькою митницею Держмитслужби України 17 січня 2022 року було сформовано Картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000007.

13. 14 січня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію типу ІМ40АА №UА408040/2022/000316, згідно якої заявлена митна вартість товару, була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, тобто основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме 5325 доларів США, а також надані підтверджуючі митну вартість документи дилерський контракт № 1 від 26.10.2021, Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 5325 доларів США, сертифікат відповідності UA.MD.399-21 від 22.07.2021, пакувальний лист від 28.10.2021, рахунок-проформа 20210910-YN-07 від 28.10.2021,банківський платіжний документ платіжне доручення у іноземній валюті № (MUR)1 від 05.11.2021 на суму 10921 долар США, Invoice № 20210910-YN-07 від 28.10.2021 на суму 10921 долар США, авіаційну вантажну накладну № WAYBILL від 24.11.21.

14. 18 січня 2022 року Чернівецькою митницею Держмитслужби України, за результатами розгляду митної декларації типу ІМ40АА №UА408040/2022/000316 від 14 січня 2022 року, було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2022/000003/2, згідно з яким митним органом у відповідності до п.п. ґ) пп.2 ч.1 ст.57 МК України визначено митну вартість за резервним методом, яка становить 46705,20 доларів США та зобов`язано фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 подати нову митну декларації за ціною товару, зазначену в Рішенні про коригування митної вартості.

Підставою для корегування митної вартості товару, в рішенні №UA408000/2022/000003/2 від 18 січня 2022 року митний орган зазначає ч.3 ст. 53 МК України зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме: відповідно до графи 70х платіжного доручення № (MUR)1 від 05.11.2021 призначення платежу зазначено інвойс № 20210910-YA-07 який не подавався до митного оформлення, що унеможливлює перевірку здійснення оплати; відповідно до п. 2.3 дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 англомовному варіанті зазначено, що обов`язковим документом є специфікація, яка не надавалась до митного оформлення (що унеможливлює перевірку числових значень, щодо митної вартості товарів); відповідно до авіаційної вантажної накладної від 24.11.2021 № зазначена вага 157,3 кг, що не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу, тощо); всі подані до митного оформлення інвойси мають однакові номери та дати.

15. У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару №UА408000/2022/000003/2, Чернівецькою митницею Держмитслужби України 18 січня 2022 року було сформовано Картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/000009.

16. Судом також досліджений банківський платіжний документ - платіжне доручення у іноземній валюті № (MUR)1 від 05.11.2021 на суму 10921 долар США, в призначені платежу якого зазначений Invoice № 20210910-YА-07 від 28.10.2021. (а.с. 94)

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

2. Так, статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частини 5 цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У відповідності до частини 6 зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

3. За змістом частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів.

Отже, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

4. Заперечуючи проти позову аргументи відповідача фактичного зводились до того, що в ході митного оформлення у спірних відносинах позивачем подані до митного контролю документи містять розбіжності, зокрема: платіжне доручення не може бути використане як документ, який підтверджує поставку товарів за спірними митними деклараціями, оскільки стосується інших поставок, здійснених за іншими інвойсами, а також відсутність специфікації, яка передбачена умовами контракту, не відповідність фактичної ваги товаросупровідним документам та наявність інвойсів з однаковими реквізитами.

5. Надаючи оцінку наведеним доводам та аргументам сторін, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, позивачем до митного оформлення серед інших документів подано платіжне доручення у іноземній валюті № (MUR)1 від 05.11.2021 на суму 10921 долар США, в призначені платежу якого зазначений Invoice № 20210910-YА-07 від 28.10.2021, який відсутній в поданих до митного оформлення документах. Натомість, останнім до митного оформлення подано винятково рахунки - фактури (інвойси) № 20210910-YN-07 від 28.10.2021, сума до оплати в яких не відповідає сумі, сплаченій відповідно поданого до митного оформлення платіжного доручення. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до умов Дилерського контракту № 1 від 26.10.2021 року визначено лише розмір щорічної суми закупівлі (мінімум 50000 usd), а тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що на виконання умов вказаного контракту може бути сформовано декілька інвойсів на відповідні партії товарів.

Таким чином, слід дійти висновку, що зазначений платіжний документ не стосується поставок товарів за спірними митними деклараціями. А тому, суд також погоджується з доводами відповідача про те, що контролюючий орган позбавлений можливості точно співвіднести поданий до митного оформлення документ (платіжне доручення) з партією товару, поданого до митного оформлення, що в свою чергу унеможливлює належне підтвердження митної вартості товару відповідно до вимог ст.ст. 54,58 Митного кодексу України.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до п.2.3 дилерського контракту №1 від 26.10.2021 в англомовному варіанті, який не відповідає україномовному варіанту, що власне і не заперечувалось позивачем зазначено, що обов`язковим документом є специфікація. Разом з тим, вказаний документ не подавався декларантом до митного оформлення, а також відсутній у матеріалах справи, що в свою чергу також унеможливило перевірку числових значень митної вартості товарів.

Також суд звертає увагу і на те, що відповідно до авіаційної вантажної накладної від 24.11.2021 № зазначена вага 149,9 кг, що не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу). Відповідно до авіаційної вантажної накладної від 24.11.2021 № зазначена вага 157,3кг, що також не відповідає товаросупровідним документам (пакувальному листу). При цьому, суд також погоджується з аргументами відповідача про те, що вага оформлюваного товару має визначальне значення для визначення митної вартості, оскільки від збільшення/зменшення обсягу товару відповідно змінюється і митна вартість.

Окрім іншого, судом встановлено, що всі подані до митного оформлення інвойси мають одинакові номери та дати, хоча партії товарів різні і оформлювалися вони окремо одна від одної, що суперечить вимогам митного законодавства, оскільки не може бути видано документ з однаковими реквізитами, але різного змісту.

6. Разом з тим судом встановлено, що з метою спростування неточностей, усунення недоліків та правильного визначення рівня митної вартості у відповідності до вимог митного законодавства, відповідачем запропоновано позивачеві надати додаткові документи, зокрема: рахунки про сплату товару (для підтвердження оплати відповідного товару за відповідним інвойсами); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов поставки та підтвердження оплати транспортних витрат); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс -листи) виробника товару (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни). При цьому повідомлено позивача, що відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України ним можуть бути за власним бажанням подані наявні додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

Однак, жодних інших доказів в підтвердження числових значень ціни товару, ваги та інших характеристик, що мають суттєве значення для визначення рівня митної вартості позивачем до митного органу не надано. А, також таких доказів в обґрунтування своїх доводів позивачем не надано до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та достатніми доказами правомірність своїх позовних вимог, натомість відповідач приймаючи спірні рішення діяв відповідно до норм чинного законодавства.

7. Щодо визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України встановлено, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, судом встановлено, що шляхом обміну електронними повідомленнями між митницею та позивачем відбулась процедура консультацій. Відтак, з огляду на розбіжності поданих документів та з метою визначення точної і правильної митної вартості товарів, контролюючим органом правомірно обрано 6 (резервний ) метод.

При цьому суд звертає увагу на те, що метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовано, оскільки заявлена митна вартість митним органом не визнана. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації у митного органу щодо операцій імпорту в Україні ідентичних товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу основи для додавання вартості.

Суд окрім зазначеного вище встановлено, що за основу визначення митної вартості відповідачем використано раніше визначену митним органом митну вартість таких товарів згідно митних декларацій, зокрема: заготовки круглої або овальної форми на основі оксиду цирконію з іншими оксидами металів, призначені для виготовлення штучних зубів - рівень митної вартості 354,86 доларів США за 1 кг; препарати для виробництва керамічних виробів рівень митної вартості 354,86 доларів США; стоматологічний віск рівень митної вартості 42,00 доларів США; деталі для протезування зубів - рівень митної вартості 303,03 доларів США та інші.

Отже, зазначені вище декларації використані відповідачем при визначенні рівня митної вартості в даних правовідносинах, оскільки оформлювані за ними товари максимально відповідають за фізичними характеристиками, обсягом, походженням та часом митного оформлення.

Суд вважає за необхідне також і зазначити про те, що під час прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, посадовими особами відповідача здійснено оцінку ризиків, проаналізувавши інформацію з мережі Інтернет. Зокрема, на сайті alibaba.com, у розділі фірми - виробники товарів, що подані позивачем до митного оформлення, вказано ціни, які суттєво відрізняються від вказаних у товаросупровідних документах, що також доводить обґрунтованість сумнівів митного органу правильності заявленої декларантом митної вартості товарів за поданими митними деклараціями. Іншими словами відповідач, за наявних сумнівів, виявив окрім іншого і те, що товар, який декларувався позивачем реалізується офіційним постачальником по значно вищим цінам, що в свою чергу на стало підставою для прийняття спірних рішень, однак у сукупності з іншими доказами свідчить про правомірність прийнятих рішень.

8. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

9. Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

10. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат щодо стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України - відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Чернівецька митниця Державної митної служби України вул. Руська, 248-М, м. Чернівці, 58023, ).

Суддя О.В. Боднарюк