Справа № 120/2103/22-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 вересня 2022 р. Справа № 120/2103/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадженні адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 13.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати набутої в районах Крайньої Півночі. Однак, отримав відмову у формі листа від 06.09.2021.

Вважаючи отриману відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.02.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Водночас, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору, довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. При цьому, пільгове обчислення стажу роботи проводиться на підставі документів (трудової книжки, копії трудового договору, довідок та інших документів), які підтверджують право на ті пільги, які були встановлені для працюючих в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до цих районів.

Вказує, що оскільки в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні трудові договори про роботу в районах та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувати позивачу період роботи з 08.08.1986 по 12.12.1986 в пільговому обчисленні відсутні законні підстави. Щодо зарахування заробітної плати на підставі довідок №4744 від 20.09.2017, №4744/1 від 20.09.2018 та №4744/2 від 20.09.2017 зазначив, що такі до пенсійного фонду не подавалися, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Ухвалою суду від 08.06.2022 витребуваноу відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

26.07.2022 на адресу суду надійшли витребувані докази.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що в позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку.

13.08.2021 позивач звернувсь до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок стажу роботи за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 08.08.1986 по 12.12.1986 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Листом відповідача від 06.09.2021 № 9919-9347/К-02/8-0200/21 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи з 08.08.1986 по 12.12.1986 у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 року № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 5 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01 січня 1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі", від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР N 148 від 10 лютого 1960 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Підпунктом "д" пункту 5 зазначеного Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Саме таке правозастосування відповідних норм висловлено в постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року у справі N 338/1079/14-а, від 02 грудня 2015 року у справі № 338/357/15-а та Верховного Суд від 07 червня 2018 року у справі N 173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі N 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа N 554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі N 263/13671/16-а, від 30 липня 2019 року у справі N 287/15/17-а, від 15 листопада 2019 року № 348/2141/16-а.

Так, згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Таким чином, законодавство визначає, що основним та достатнім документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, зокрема, неврахування періоду роботи з 08.08.1986 по 12.12.1986 слюсарем з ремонту та обслуговування технічних установок газокомпресорною службою по 4 розряду, що прирівняються до районів Крайньої Півночі, з підстав непідтвердження факту укладення строкового трудового договору в даний період роботи.

Суд встановив, що відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 від 02.12.1981, б/н, у ній містяться записи про те, що позивач з 08.08.1986 по 12.12.1986 працював слюсарем з ремонту та обслуговування технічних установок газокомпресорною службою по 4 розряду Правохеттинського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів та звільнений за власним бажанням (записи № 13 та № 14).

Відтак, є достеменно встановлений той факт, що у відповідні періоди позивач працював у районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Попри це, відповідачем відмовлено у пільговому обчисленні стажу роботи позивача та проведенні перерахунку її пенсії з врахуванням пільгового періоду із підстав відсутності підтвердження укладання строкових договорів за спірний період роботи.

Суд вкотре зазначає, що такі дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до страхового стажу роботу в районі Крайньої Півночі у пільговому обчислені рік роботи як один рік і шість місяців з підстав ненадання строкового трудового договору, є протиправним, оскільки з огляду на приписи п. 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, згідно яких пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Відтак, наявність письмового договору не є виключною і єдиною підставою для встановлення підстав пільгового обчислення страхового стажу, адже норма п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV надає особі можливість альтернативно надати передбачені у ній документи.

Суд встановив, що факт роботи позивача в районі Крайньої Півночі у спірний період підтверджується як записами в трудовій книжці позивача, так і іншими документами, наявними в матеріалах справи, а тому спірний період підлягає зарахуванню до стажу роботи в кратному обчислені.

Враховуючи встановлені обставини справи та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні періоду роботи позивача з 08.08.1986 по 12.12.1986 в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи, як один рік шість місяців стажу та наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача зазначеного періоду на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням вищезазначеного пільгового періоду.

В той час, визначаючись щодо позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату №4744, №4744/1 та №4744/2 від 20.09.2017, суд дійшов висновку про відсутність підстав про задоволення позову у цій частині.

Так, судом витребувано пенсійну справу позивача з якої встановлено, що позивач до відповідача не звертався з заявою про перерахунок розміру пенсії з урахуванням таких довідок. В пенсійній справі відсутні довідки про заробітну плату №4744, №4744/1 та №4744/2 від 20.09.2017.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснено на підставі вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо незарахування до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в районі Крайньої Півночі з 08.08.1986 по 12.12.1986 на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період з 08.08.1986 по 12.12.1986 в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Суддя Комар Павло Анатолійович