Справа № 340/2091/22
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2091/22

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять:

- визнати протиправною бездіяльність Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області у неприйнятті рішення по заяві від 01.12.2021;

- зобов`язати Великоандрусівську сільську раду Світловодського району Кіровоградської області надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 5,9870 га (ділянка № НОМЕР_1 на схемі розпайовки колишнього КСП «Придніпровське») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позов мотивовано тим, що позивачі звернулись до Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області із заявою про надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність земельної ділянки.

Однак, відповідачем у місячний термін та на день звернення до суду із цим позовом заяву від 01.12.2021, не розглянуто та не надано на неї жодної відповіді, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні та встановлено сторонам порядок та строк для виконання процесуальних дій (а.с.48).

Відзив на дано позовну заяву відповідачем до суд не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.12.2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 5,9870 га (ділянка № НОМЕР_1 на схемі розпайовки колишнього КСП «Придніпровське») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

До даної заяви було додано копії паспортів та карток фізичної особи-платника податків, копія рішення суду, копія довідки Держгеокадастру, викопіювання з кадастрової карти.

Однак, на момент звернення до суду відповідачем дана заява, в порушення норм чинного законодавства, не розглянута.

Позивачі, вважаючи, що відповідачем, було допущено бездіяльність в частині розгляду заяви про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості), звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Водночас, частиною 1 статті 32 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Аналогічні положення передбачені Законом України «Про фермерське господарство», згідно з частинами 1, 2 статті 13 якого члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Таким чином, право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із зазначених земель мас кожен член фермерського господарства, незважаючи на те, що земельна ділянка надана в оренду для ведення фермерського господарства його голові.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Частиною 1 статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні № 280/97-ВР від 21.05.1997 року визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (частина 2 статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

У відповідності до ч.1 ст.10 цього Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно приписів ст.25 цього Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо надання громадянам, в тому числі й позивачам, дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, отримавши заяву позивачів про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості), відповідач, згідно з статтею 118 ЗК України, повинен був у місячний строк дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати позивачу мотивовану відмову у наданні дозволу.

Натомість, відповідач за результатами розгляду заяви позивачів про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) не прийняв жодного з рішень передбаченого ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Документальних доказів прийняття одного із рішень, які передбачені ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні), відповідачем до суду не надано.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка полягала в не прийнятті в межах повноважень, передбачених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, рішення за результатами розгляду такої заяви (клопотання), а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Великоандрусівську сільську раду Світловодського району Кіровоградської області надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 5,9870 га (ділянка № НОМЕР_1 на схемі розпайовки колишнього КСП «Придніпровське») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то суд зазначає, що оскільки заява позивачів про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) не розглянута, чим порушено норми Земельного кодексу України, суд вважає, являється передчасною так як жодного рішення щодо розгляду даної заяви відповідачем не прийнято. Суд зазначає, що порушене право позивачів на отримання обґрунтованого рішення за їх заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача розглянути дану заяву на найближчому засіданні сесії.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом подання звіту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Суд зауважує, що у разі ухилення відповідача від виконання у встановлений судом строк зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, це рішення підлягає примусовому виконанню у порядку, установленому Законом України "Про виконавче провадження".

У разі можливих зловживань владою з боку відповідача при виконанні цього рішення, позивач вправі на підставі статті 383 КАС України подати до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивачки, підтверджених таким рішенням суду.

При цьому, позивач не навів причин і не надав доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Як вбачається з часина 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, за підсумком наведеного суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 469,20 грн. (а.с.1).

Керуючись статтями 9, 47, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 257 - 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області у неприйнятті рішення по заяві від 01.12.2021 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 5,9870 га (ділянка № НОМЕР_1 на схемі розпайовки колишнього КСП «Придніпровське») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зобов`язати Великоандрусівську сільську раду Світловодського району Кіровоградської області розглянути на найближчому засіданні сесії, заяву про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для подальшої передачі у власність земельної ділянки орієнтовною площею 5,9870 га (ділянка № НОМЕР_1 на схемі розпайовки колишнього КСП «Придніпровське») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 469,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула