Справа № 580/2615/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2615/21 Суддя (судді) першої інстанції: БабичА.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.

пр-к відповідача Левенець А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Фірма «Тендем-Плюс» (далі - ПП «Тендем-Плюс», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2021 №2857/23000901, №2858/23000901, №2859/23000901 та №2860/23000901.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалене судом першої інстанції рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.04.2021 №2859/2300090. В решті позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції в цілому погодився з висновками суду першої інстанції, однак дійшов висновку про безпідставність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасне подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального та, як наслідок, необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2021 № 2859/2300090. Щодо доводів позивача щодо порушення податковим органом визначеної законом процедури проведення фактичної перевірки, то такі були відхилені судом з посиланням на постанову Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, визнав, що контролюючий орган був допущений позивачем до фактичної перевірки, а, відтак, дійшов висновку про відсутність необхідності досліджувати дотримання процедури призначення та проведення такої перевірки ПП «Тендем Плюс».

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції у відповідній частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши справу в порядку касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 22 червня 2022 року касаційну скаргу позивача задовольнив. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті судове рішення залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що судом не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, зокрема суд апеляційної інстанції не досліджував та не перевіряв доводів позивача, які стосувались порушення податковим органом порядку проведення фактичної перевірки.

13.07.2022 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду прийнято до провадження вказану адміністративну справу та призначено слухання на 24.07.2022.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

За наведених у відзиві обставин, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року без змін.

Від представника Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області надійшло клопотання про участь у розгляді цієї справи в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року.

22 серпня 2022 року до суду апеляційної інстанції від позивача - Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 серпня 2022 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено, оскільки неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні сторін.

Окрім того, представник позивача не був позбавлений можливості подати клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судове засідання позивач не з`явився та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до відомостей з ЄДРПОУ позивач зареєстрований як юридична особа з 07.07.1999 та перебуває на обліку відповідача. Зареєстровані види діяльності: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

26.02.2021 Державна податкова служба України направила в Головні управління ДПС у областях та м. Києві лист, в якому просила: провести інвентаризацію ліцензійних справ та перевірити актуальність записів у Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального; стосовно чинних ліцензій станом на 01.03.2021 провести аналіз на предмет виконання суб`єктами господарювання вимог закону щодо реєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реалізації пального, а також правил обліку та обігу пального на відповідних акцизних складах щодо реєстрації витратомірів-лічильників у відповідному Єдиному реєстрі, щодобових облікових даних стосовно залишків та обсягів пального електронними засобами зв`язку контрольних органів; вжити вичерпних заходів щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності, передбаченої ст.1281 ПК України; повідомити про результати до 01.04.2021.

01.03.2021 заступник начальника - начальник відділу Управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Черкаській області направив керівнику доповідну записку про те, що, виконуючи згаданий вище лист, з`ясував факти несвоєчасного подання позивачем довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального за період з28.08.2020 до 26.02.2021, з огляду на що пропонує провести його фактичну перевірку.

Головне управління ДФС у Черкаській області звернулося до керівника ГУ ДПС у Черкаській області листом від 05.03.2021, яким повідомив щодо отримання інформації про можливі порушення службових осіб ТОВ «Платінумойм» та ПП «Тендем Плюс», а саме здійснення діяльності без необхідних дозвільних документів, можливо не обладнаних витратомірами, зберігання та реалізація необлікованих паливо-мастильних матеріалів з порушенням бухгалтерського та податкового обліків. Тому просило виділити співробітників для проведення спільних заходів перевірки.

Начальник управління контролю за підакцизними товарами О. Кужим звернувся з доповідною запискою від 05.03.2021, погодженою заступником начальника ГУ ДПС у Черкаській області Т. Харьковською, до начальника ГУ ДПС у Черкаській області А. Царюка з пропозицією прийняти управлінське рішення у зв`язку з отриманими доповідними записками щодо відпрацювання суб`єктів господарювання та зберігання й реалізацію необлікованих паливо-мастильних матеріалів, а саме провести фактичні перевірки, у т. ч. позивача.

05.03.2021 відповідач, посилаючись на підп.20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, підп.75.1.3 п.75.1 ст.75, підп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст.16 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - ЗУ №481/95-ВР), видав наказ №385-п про проведення фактичної перевірки позивача за місцем фактичного провадження діяльності з 09 березня 2021 року тривалістю десять діб за період діяльності з 23.08.2020 до 18.03.2021 з метою дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального тощо.

Того ж дня відповідач виписав своїм посадовим особам направлення №527/23-00-09-0119 та №526/23-00-09-0119.

Зазначені направлення й наказ вручені головному бухгалтеру позивача Шатковській Н.М., що підтверджується її розписками від 10.03.2021 о 09год. 45хв.

10.03.2021 посадові особи за участю вказаного головного бухгалтера позивача склали акт зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) на торговельних об`єктах та/або в складських приміщеннях, відповідно до якого встановлено наявність палива загальною вартістю 5482000,00грн:

1) дизельне паливо:

в резервуарі №1 - 60000л ціною 20,00грн/л;

в резервуарі №2 - 60000л ціною 20,00грн/л;

в резервуарі №3 - 60000л ціною 20,00грн/л;

в резервуарі №4 - 22000л ціною 20,00грн/л;

в резервуарі №5 - 35000л ціною 20,00грн/л;

в резервуарі №6 - 3500л ціною 20,00грн/л;

2) бензин А-92 - резервуар №7 - 32000 ціною 21,00грн.

Вказаний акт підписаний без зауважень.

Того ж дня позивачу вручено письмове звернення про зобов`язання надати за період, що підлягав перевірці, визначений перелік документів щодо придбання, обліку, транспортування руху нафтопродуктів, права користування господарською одиницею, дозвільні та виконавчо-технічні документи.

У відповідь супровідним листом від 11.03.2021 вих.№5 позивач надіслав йому: додаткові угоди про врегулювання відносин електронного документообігу до договору поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-1180 від 24.01.2012; генеральний договір 2 215/820/НП/1 поставки нафтопродуктів від 25.08.2020; рахунки на оплату, видаткові накладні, додаткові угоди з ТОВ «Альянс Ойл Трейдинг» за січень-лютий 2021 роки та з ТОВ «Західна нафтогазова компанія» за січень 2021 року; сертифікати відповідності на паливо дизельне; сертифікати відповідності на бензин А-92; ліцензія на право зберігання пального та ліцензія на право оптової торгівлі; витяг ЄДР; договір №19/05 поставки обладнання/надання послуг/виконання робіт від 19.05.2020 ПП «Ксара»; рахунок, видаткова накладна, специфікація від ПП «Ксара», платіжні доручення. Також повідомив, що не веде журнали надходження нафтопродуктів за формою №13-НП, змінні звіти форми 14-ГС, товарну книгу кількісного руху нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП, змінні звіти форми 17-НП, змінні звіти форми 15-ГС.

18.03.2021 посадові особи відповідача склали акт, який позивач відмовився підписати, про відмову від надання документів: актів приймання за кількістю нафтопродуктів, змінних звітів форми 17-НП; товарної книги кількісного руху нафтопродуктів за формою №13-НП; документів, що підтверджують право власності чи іншого користування на господарську одиницю, дозвільні та виконавчо-технічні документи; документів на витратоміри-лічильники, рівнеміри-лічильники (не в повному обсязі) та документи, які підтверджують введення їх в експлуатацію (акти виконаних робіт тощо); документів, що підтверджують позитивні результати повірки або оцінку відповідності.

19.03.2021 відповідач склав акт №1974/23-00-09-0122/30424562 про результати фактичної перевірки позивача (далі - Акт перевірки). У ньому зафіксовані виявлені порушення позивача:

зберігання палива в семи резервуарах, на які відсутні рівнеміри-лічильники рівня продукції у резервуарах;

на акцизному складі №1010831 встановлено чотири місця відпуску пального наливом, з яких два обладнані паливо-роздавальними колонками, щодо яких не надано позивачем жодних документів, які підтверджують позитивні результати повірки або оцінки відповідності витратомірів-лічильників, а на інших двох місцях відпуску пального встановлено відсутність витратомірів-лічильників. Згідно з відомостями бази даних АІС «Податковий блок» на вказаному акцизному складі зареєстровано лише 3 витратоміри-лічильники (28.12.2019);

на запит відповідача від 10.03.2021 станом н а18.03.2021 позивач документи щодо встановлення (введення в експлуатацію) рівнемірів-лічильників та документи, що підтверджують позитивні результати повірки або оцінку відповідності витратомірів-лічильників (паливо-роздавальних колонок) та бухгалтерські документи щодо обліку пального не надав;

згідно з листом позивача від 11.03.2021 не веде журнали обліку надходження нафтопродуктів за формою №13-НП, змінні звіти форми 17-НП, товарну книгу кількісного руху нафтопродуктів форми 31-НП;

не надано документів, що підтверджують облік нафтопродуктів на загальну суму 5482000,00грн;

не своєчасно подані довідки про зведені підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального за період: звітний 28.08.2020, фактично подано 31.08.2020; звітний 29.08.2020, фактично подано 31.08.2020; звітний 11.09.2020, фактично подано 14.09.2020; звітний 18.09.2020, фактично подано 21.09.2020; звітний 19.09.2020, фактично подано 21.09.2020; звітний 25.09.2020, фактично подано 01.10.2020; звітний 28.09.2020, фактично подано 02.10.2020; звітний 29.09.2020, фактично подано 02.10.2020; звітний 02.10.2020, фактично подано 05.10.2020; звітний 13.10.2020, фактично подано 15.10.2020; звітний 16.10.2020, фактично подано 19.10.2020;

звітний 23.10.2020, фактично подано 26.10.2020; звітний 24.10.2020, фактично подано 26.10.2020; звітний 30.10.2020, фактично подано 02.11.2020; звітний 20.11.2020, фактично подано 23.11.2020; звітний 28.11.2020, фактично подано 30.11.2020; звітний 04.12.2020, фактично подано 07.12.2020; звітний 11.12.2020, фактично подано 14.12.2020; звітний 24.12.2020, фактично подано 28.12.2020; звітний 13.01.2021, фактично подано 15.01.2021; звітний 18.01.2021, фактично подано 20.01.2021; звітний 22.01.2021, фактично подано 25.01.2021; звітний 01.02.2021, фактично подано 17.02.2021; звітний 05.02.2021, фактично подано 08.02.2021; звітний 12.02.2021, фактично подано 15.02.2021; звітний 26.02.2021, фактично подано 01.03.2021.

Вказані факти відповідач кваліфікував як порушення вимог:

п.12 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - ЗУ №265/95-ВР): зберігання та реалізація необлікованого у встановленому порядку підакцизного товару на загальну суму 5482000,00грн;

п.85.2 ст.85, підпунктів 230.1.2, 230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України (далі - ПК України);-

відповідальність за що передбачена ст.20 ЗУ №265/95-ВР, п.п. 1281.1, 1281.3 ст.1281 , п.121.1 ст.121 ПК України.

У зв`язку з викладеним відповідач виніс 14.04.2021 спірні ППР:

№2857/23000901 про застосування штрафних санкцій у сумі 10964000,00грн на виконання підп.53.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України за порушення п.12 ст.3 ЗУ №265/95-ВР;

№2858/23000901 про застосування штрафних санкцій у сумі 220000,00грн на виконання підп.53.3.3 п.54.3 ст.54, п. 1281.1 ст.1281 ПК України за порушення підп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України;

№2859/23000901 про застосування штрафних санкцій у сумі 26000,00грн на виконання підп.53.3.3 п.54.3 ст.54, п. 1281.3 ст.1281 ПК України за порушення підп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України;

№2860/23000901 про застосування штрафних санкцій у сумі 1020грн на виконання підп.53.3.3 п.54.3 ст.54, п. 121.1 ст.121 ПК України за порушення п.85.2 ст.85 ПК України.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо порушення відповідачем процедури проведення фактичної податкової перевірки, так само як і безпідставність доводів і аргументів, якими позивач мотивував свій позов, а висновки податкового органу, які слугували підставою прийняття спірних рішень, суд визнав законними й такими, що відповідають обставинам справи.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що наказ про проведення податкової перевірки не містить інформації, яка би об`єктивно вказувала на існування обставин, визначених законом, як підстава перевірки. Листи та доповідна записка, на які наявне посилання, не містять жодних ідентифікаційних даних. Тому прийняті відповідно до такої перевірки спірні рішення незаконні. Крім того, не обґрунтовано відповідач не врахував, що на території акцизного складу відсутня автозаправна станція, факти роздрібної торгівлі пальним не встановлені, у зв`язку з чим книга кількісного руху та обліку нафтопродуктів не ведеться позивачем. Вимога надати для податкової перевірки документи також незаконна, оскільки в наказі щодо проведення перевірки не було вказано періоду, що підлягав перевірці, а акти про відмову від підписання документів містять недостовірну інформацію.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам колегія суддів апеляційної інстанції зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктами 75.1, 75.1.3 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За змістом статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Аналіз зазначених норм права в частині наявності підстав для призначення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що контролюючий орган має право прийняти рішення про проведення перевірки за наявності двох окремих обставин, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- у разі здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, здійснення платником податків функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною та достатньою підставою для прийняття рішення про проведення фактичної перевірки і не ставиться у залежність від наявності у контролюючого органу чи отриманням ним інформації про порушення вимог законодавства у сфері обігу пального.

Правова позиція стосовно застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України викладена у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 №140/14625/20.

Як вбачається з матеріалів справи наказ №385-п від 05.03.2021 про проведення фактичної перевірки позивача містить відомості про підставу проведення перевірки, а саме посилання на підпункт 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності призначення та проведення відповідачем фактичної перевірки позивача, відтак посилання останнього в позовній заяві на відсутність законних підстав для проведення такої перевірки не знайшли свого підтвердження, що свідчить про їх необґрунтованість.

Щодо доводів апелянта про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Так, прийняття відповідачем ППР №2857/23000901, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 10964000,00грн, що обчислена: 5482000,00грн (вартість товару згідно з актом зняття залишків, що підписаний представником позивача без заперечень) * 2, - за зберігання необлікованого товару, обумовлено недотримання позивачем правил обліку пального, з огляду на відсутність у позивача документів, що підтверджують облік нафтопродуктів: бухгалтерські документи щодо обліку пального, журнал обліку надходження за формою №13-НП, змінні звіти форми №17-НП, товарна книга кількісного руху форми №31-НП).

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 ЗУ №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Наразі, позивач має статус юридичної особи, вказане виключення на нього не поширюється.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20 травня 2008 р. та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 р. за № 805/15496 (надалі за текстом - «Інструкція»).

Розділ 3 Інструкції визначає облік нафти і нафтопродуктів як операцію, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Система вимірювання кількості і визначення показників якості нафти - сукупність ЗВТ, технологічного та допоміжного обладнання, що призначена для обліку нафти з визначенням її кількісних показників та формування актів приймання-здавання нафти і паспортів якості шляхом як автоматичного виконання функцій, так і одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86 «Нефть и нефтепродукты. Методы измерения массы» (далі - ГОСТ 26976) та цією Інструкцією.

Згідно з підпунктами 4.1.1-4.1.2 п.4.1 Інструкції для забезпечення достовірності і єдності вимірювань маси та об`єму нафти і нафтопродуктів підприємства зобов`язані користуватися ЗВТ, що мають чинні відбитки повірочних тавр та/або свідоцтва про їх повірку чи державну метрологічну атестацію.

Підприємства повинні щороку до 1 грудня складати переліки ЗВТ, що перебувають в експлуатації і підлягають повірці згідно з Порядком складання переліків засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації і підлягають повірці, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 15 вересня 2005 року №262, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 4 жовтня 2005 року за №1139/11419, та подавати їх на погодження до територіальних органів Держспоживстандарту України за місцезнаходженням відповідного підприємства.

Використання для вимірювань об`єму та маси нафтопродуктів ЗВТ, що не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, згідно з абзацом п`ятим підп.4.1.3 п.4.1 Інструкції забороняється.

Відповідно до підп.4.1.7 п.4.1 Інструкції у процесі своєї діяльності підприємства мають керуватися чинними нормативно-правовими актами у сфері обліку та контролювання якості нафти і нафтопродуктів та цією Інструкцією. Контролювання якості нафтопродуктів для авіаційної техніки здійснюється у відповідності до чинних нормативних документів Мінтрансзв`язку України.

Методи та засоби визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів врегульовані нормами п.4.2 Інструкції.

Згідно з підп.4.2.1 облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму.

Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Відповідно до підп.4.3.1 п.4.3 Інструкції об`єм та маса нафти і нафтопродуктів визначаються у стаціонарних резервуарах, залізничних цистернах, танках суден, мірах повної місткості та технологічних трубопроводах, градуйованих відповідно до вимог чинних нормативних документів Держспоживстандарту України, та/або за допомогою об`ємних та масових лічильників.

Об`єм нафти або нафтопродукту в резервуарі згідно з підп.4.3.2.9 п.4.3 Інструкції визначають за різницею загального об`єму та об`єму підтоварної води та/або льоду.

Процес вимірювання маси нафти і нафтопродуктів об`ємно-масовим методом згідно з підп.4.3.2.16 п.4.3 Інструкції може бути автоматизований шляхом застосування у резервуарах вимірювального устаткування з використанням лічильників, автоматизованих густиномірів, об`єднаних до системи вимірювань маси нафти (вузли обліку нафти) або нафтопродукту.

Відповідно до підп.5.1.1 п.5.1 Інструкції приймання нафти і нафтопродуктів за кількістю здійснюється відповідно до вимог цієї Інструкції та договорів постачання, купівлі-продажу тощо.

Підпунктом 5.2.6 п.5.2 Інструкції визначено, що результати комісійного приймання нафти або нафтопродуктів оформлюються актом приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, який складається одразу після приймання вантажу та затверджується керівництвом підприємства не пізніше наступного дня після його складання.

Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП є підставою для оприбутковування нафти і нафтопродуктів у складському обліку та відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку в підзвіт матеріально відповідальних осіб.

Результати приймання нафти або нафтопродуктів однієї марки, які надійшли маршрутами або групами цистерн (від двох і більше) за однією залізничною накладною, визначаються за абсолютною величиною з врахуванням різниці між сумою надлишків та нестач нафти і нафтопродуктів одного типу і однієї марки, установлених для кожної цистерни за актом приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП.

Якщо приймання відбувалось у вихідний або святковий день, акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП згідно з підп.5.2.7 п.5.2 Інструкції необхідно затвердити в перший робочий день після вихідного або святкового дня.

Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП підписується особами, які брали участь у прийманні нафти або нафтопродуктів.

Пунктом 6.1 Інструкції передбачено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

Згідно з п.6.3 Інструкції нафта та нафтопродукти мають зберігатись відповідно до вимог ДСТУ 4454.

Відповідно до положень п.7.5 Інструкції бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників.

У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об`єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Заміну однієї марки та виду нафти або нафтопродукту іншою або дописування у ТТН нових найменувань і марок нафтопродуктів заборонено.

З матеріалів справи встановлено, що докази надання позивачем відповідачу для податкової перевірки ТТН відсутні.

Наразі, пунктами 8.4-8.5 Інструкції визначено, що приймання та здавання нафтопродукту здійснюються у разі наявності паспорта якості на залишок нафтопродукту в резервуарі, який підтверджує його відповідність вимогам нормативних документів.

Приймання і здавання нафтопродуктів у резервуарах здійснюються вповноваженими представниками вантажовідправника та вантажоодержувача не раніше ніж після двогодинного відстоювання.

Порядок відпуску нафтопродуктів врегульований нормами п.10.3 Інструкції.

Змінний звіт АЗС за формою №17-НП передбачений підп.10.3.1.3 п.10.3 Інструкції для відпуску нафтопродуктів за готівку.

Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.

Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП за марками та видами. (підп.10.3.2.2)

У заявлених спірних правовідносинах у позивача були відсутні вказані вище документи.

Відповідно до п.14.6 Інструкції кількість нафти і нафтопродуктів, що приймаються для зберігання під час надходження їх залізничним транспортом, визначається на підставі актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, а під час надходження автомобільним транспортом - на підставі ТТН. У разі відсутності нестач понад норми природних втрат допускається оформлення приймання нафтопродуктів за кількістю актами інших форм з використанням автоматичних систем оброблення інформації.

Рух нафти і нафтопродуктів у резервуарах за добу фіксується матеріально відповідальними особами в журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП з урахуванням пункту 14.4 цієї Інструкції. Рух облікових залишків за марками нафти та нафтопродуктів фіксується матеріально відповідальними особами в товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою №31-НП, у тому числі окремо щодо кожного власника нафти та нафтопродукту.

Вищезазначені документи обліку мають бути пронумеровані, прошнуровані, засвідчені підписом керівника та печаткою підприємства.

Згідно з п.14.7 Інструкції для оперативного контролювання за наявністю нафти і нафтопродуктів у резервуарах, з яких здійснювався відпуск нафтопродуктів, матеріально відповідальні особи повинні здійснювати вимірювання кількості нафтопродуктів щодоби, у інших резервуарах - за встановленим на підприємстві порядком.

Записи в товарній книзі кількісного руху нафти і нафтопродуктів здійснюють відповідно до п.14.8 Інструкції за марками і видами матеріально відповідальні особи: під час приймання - на підставі приймального акта або ТТН; під час відпуску - на підставі реєстрів відпуску за добу.

Залишок нафти та нафтопродуктів обчислюється після кожного запису в товарній книзі.

Первинні документи згідно з п.14.10 Інструкції приймаються бухгалтерською службою підприємства від матеріально відповідальних осіб за реєстрами (відомостями) і підписами, перевіряються і групуються за постачальниками і споживачами.

З матеріалів податкової перевірки убачається, що позивач під час податкової перевірки, у т.ч. до винесення спірних ППР не надав товарну книгу форми 31-НП і про причини тому контролюючий орган не повідомив.

Відтак, на дату проведення перевірки позивач не довів ведення, відповідно до вимог закону, обліку наявних згідно з актом зняття залишків нафтопродуктів на власній господарській дільниці, що функціонує як акцизний склад.

Відповідно до ст.20 ЗУ №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане вище ППР прийняте правомірно.

Щодо ППР №2858/23000901 яким застосовано штрафну санкцію у сумі 220000,00грн, яка обчислена: 7 (кількість встановлених на акцизному складі позивача резервуарів, не обладнаних рівнемірами-лічильниками рівня продукції) * 20000,00грн + 4 (кількість обладнаних місць для відпуску пального наливом, на які відсутні позитивні результати повірки або оцінки відповідності витратомірів-лічильників), колегія суддів зазначає наступне.

За змістом підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Пунктом 128-1.1 статті 128 ПК України установлено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Будь-яких заперечень щодо накладення штрафних (фінансових) санкцій за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України позивач ані у позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не висловив.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для його скасування.

Щодо ППР №2859/23000901 яким застосовано штрафну санкцію в сумі 26000,00грн у зв`язку зі встановленими вище 26 (двадцятьма шістьма) фактами несвоєчасного подання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального №1010831 за період 28.08.2020-26.02.2021, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.230.1.3 ст.230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:

обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;

добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;

добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Фактичні показники витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального перераховуються у літри, приведені до температури 15° С, крім показників паливороздавальних колонок та/або оливороздавальних колонок, які виконують функції витратомірів-лічильників.

Під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника визначення даних про обсяги залишків пального та обсяги обігу пального здійснюється у мірах повної місткості, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства, та/або за допомогою рулетки та метроштока або переносного (портативного) рівнеміра-аналізатора, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства. Застосування такого способу вимірювання може здійснюватися не більше 20 календарних днів поспіль (для акцизних складів, які є місцями роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, - не більше 15 календарних днів поспіль) та не більше чотирьох разів протягом календарного року.

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що закон не надає права платнику виконати щоденний обов`язок добової звітності, довше одного дня. Норми, яка передбачає продовження таких дій у часі, відстрочення виконання обов`язку, ПК України чи будь-який інший нормативно-правовий акт зі вказаного питання не передбачає.

Відтак, обов`язок щодобового звітування розпочинається саме з часу (а не дати) відповідної господарської операції. Перешкод невідкладного подання звітів щодо реалізації пального позивачем у відповідні дати суд не встановив.

Крім того, матеріалами справи не підтверджена відсутність роботи складу на вказані в Акті дати, що є наступними після операцій продажу пального.

Наразі, припадання кінця звітної дати на вихідні дні тижні не достатньо, зважаючи, що частина операцій з продажу пального позивачем вчинена також у загальновідомі вихідні дні тижня: 19.09.2020 - субота, 24.10.2020 (субота), 28.11.2020 - субота.

Також продаж пального позивачем, вчинений у перші робочі дні тижня:

28.09.2020 - понеділок, то ж звітним є до 29 (вівторок), а фактично подано 02.10.2020 (п`ятниця);

29.09.2020 - вівторок, то ж звіт до 30 (середа), але фактично подано 02.10.2020 (п`ятниця);

13.10.2020 -вівторок, то ж звіт до 14 (середа), але фактично подано 15.10.2020;

13.01.2021 - середа, звіт до 14, фактично подано 15.01.2021;

18.01.2021 - понеділок, звіт до 19, фактично подано 20.01.2021;

01.02.2021 - понеділок, звіт до 02.02.2021, а фактично подано 07.02.2021.

Відтак, незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, відповідно до п.128-1.3 ст.128-1 ПК України тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач дотримався зазначеної норми, відтак, відповідне ППР правомірне та не підлягає скасуванню.

Щодо ППР №2860/23000901 яким застосовано штрафну санкцію в сумі 1020 грн за ненадання в повному обсязі запитуваних документів, вказаних у письмовому зверненні від 10.03.2021, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацом першим п.44.3 ст.44 ПК України визначено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи згідно з п.44.4 вказаної статті ПК України повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п.44.7 ст.44 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Абзацом першим п.85.2 ст.85 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

З матеріалів акту перевірки убачається, що позивач не надав під час фактичної податкової перевірки на отримане письмове звернення документів: акти приймання за кількістю нафтопродуктів, змінних звітів форми 17-НП; товарну книгу кількісного руху нафтопродуктів за формою №13-НП; документи, що підтверджують право власності чи іншого користування на господарську одиницю, дозвільні та виконавчо-технічні документи; документи на витратоміри-лічильники, рівнеміри-лічильники (не в повному обсязі) та документи, які підтверджують введення їх в експлуатацію (акти виконаних робіт тощо); документи, що підтверджують позитивні результати повірки або оцінку відповідності.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що у вказаній частині позивач допустив податкове порушення.

Згідно з п.44.8 ст.44 ПК України відокремлені підрозділи, які визначені платником окремого податку, повинні вести облік з такого податку за правилами, встановленими цим Кодексом.

Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач дотримався зазначеної норми, відтак, відповідне ППР правомірне та не підлягає скасуванню.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку , що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329, 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 31.08.2022р.)