Справа № 500/2395/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2395/22

31 серпня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови і вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі відповідач), в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Польного Богдана Михайловича про відкриття виконавчого провадження ВП №60647363 від 20.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Тернопільській області, знятий з обліку 26.12.2018. Вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 13362,36 грн., яка містить інформацію про дату набрання чинності 16.07.2019, позивач не отримував. Незрозумілими є і самі підстави нарахування заборгованості.

20.11.2019 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відкрито виконавче провадження ВП №60647363 з примусового виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019. Однак податкова вимога пред`явлена до виконання з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який становить три місяці, а відповідачем безпідставно не враховано даної обставини.

За таких підстав, вважає оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено у справі судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 05.07.2022 відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно реєстрації на супровідному документі Головного управління ДФС у Тернопільській області за вих. №4953/10-5/19-00-54-09/18572 від 18.07.2019 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5430-54у від 11.03.2019 до примусового виконання. Вказану податкову вимогу відповідачем зареєстровано 18.11.2019 та передано до виконання виконавцеві 20.11.2019. Вважає, що строк звернення стягувачем не пропущено, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60647363 від 20.11.2019 відповідачем винесено правомірно. Крім того, згідно з ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.08.2022 витребувано у відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та у Головного управління ДПС Тернопільській області докази. Відкладено розгляд справи на 25.08.2022.

Ухвалою суду від 25.08.2022 витребувано повторно у відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та у Головного управління ДПС Тернопільській області відомості про спосіб пред`явлення вимоги № Ф-5430-54у від 11.03.2019, виданої Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, з супровідним листом від 18.07.2019 №4953/10-5/19-00-54-09/18572 до примусового виконання (наручно, засобами поштового зв`язку) та докази вручення (надсилання) таких Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 18.11.2019 (конверт, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, примірник супровідного листа Головного управлінням ДФС у Тернопільській області з штемпелем про отримання). Відкладено розгляд справи на 31.08.2022.

Сторонами подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 11.03.2019 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено вимогу № Ф-5430-54у від 11.03.2019 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 13362,36 грн. Податкова вимога набрала чинності 16.07.2019 (а.с.9).

На адресу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшов супровідний лист (заява) №4953/10-5/19-00-54-09/18572 від 18.07.2019 про примусове виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019, зареєстрований 18.11.2019 (а.с.33).

20.11.2019 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відкрито виконавче провадження ВП №60647363 з примусового виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019 (а.с.36).

Не погоджуючись з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ ).

У відповідності до ст.1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII).

Як свідчать матеріали справи, 11.03.2019 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області винесено вимогу № Ф-5430-54у від 11.03.2019 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 13362,36 грн., яка набрала чинності 16.07.2019.

Вказана податкова вимога має усі передбачені законом реквізити, в тому числі і строк пред`явлення рішення до виконання.

Зокрема, у п.4 вимоги зазначено, що у разі несплати суми боргу, зазначеної у п.1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства для стягнення в примусовому порядку протягом строку, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, у п.5 вимоги вказано, що 16.07.2019 є датою набрання вимогою чинності (дата набрання чинності вимогою заповнюється при пред`явленні вимоги до органу державної виконавчої служби або при направленні узгодженої вимоги платнику).

20.11.2019 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відкрито виконавче провадження ВП №60647363 з примусового виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч.2 ст.12 Закону №1404-VIII).

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, який може бути пред`явлений до примусового виконання шляхом подання відповідної заяви стягувачем протягом трьох місяців, які обчислюються з дня набрання такою вимогою законної сили.

Так, у спірних правовідносинах вимога Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019, яка набрала чинності 16.07.2019, повинна була бути пред`явлена до виконання до 16.10.2019 включно.

Суд відзначає, що відповідач першочергово в своїй діяльності керується нормами Закону №1404-VIII, який регламентує його діяльність, і не наділений повноваженнями самостійно визначати дату набрання чинності виконавчим документом, чи надавати оцінку діям посадових осіб (органу), які звернули до виконання цей виконавчий документ і зазначили дату набрання ним чинності.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, ч.6 ст.12 Закону №1404-VIII передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відтак, єдиною умовою для повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII є недодержання саме стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи видно, що Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області супровідний лист (заява) №4953/10-5/19-00-54-09/18572 від 18.07.2019 про примусове виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019, зареєстрований 18.11.2019 (а.с.33).

Однак на виконання вимог ухвал суду про витребування доказів від д 04.08.2022 та повторно від 25.08.2022, Головне управління ДПС Тернопільській області повідомило про пред`явлення супровідного листа (заяви) №4953/10-5/19-00-54-09/18572 від 18.07.2019 про примусове виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019 Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області наручно 26.07.2019, про що свідчить відповідна відмітка на його примірнику супровідного листа (заяви) (а.с.101).

У відповідності до п.2 розд.І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за№1126/29256 (далі Положення №2432/5): відповідальна особа - посадова особа органу державної виконавчої служби, на яку покладені обов`язки.

Пункт 1 розд.ІІ Положення №2432/5 визначено, що вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Згідно з п.2 розд.ІІ Положення №2432/5 під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа органу державної виконавчої служби (приватний виконавець, помічник або відповідальна особа приватного виконавця) зобов`язана(ий) внести до Системи такі відомості, зокрема: дата надходження виконавчого документа; назва виконавчого документа, дата й номер видачі.

Тобто, вказаними нормами Положення №2432/5 передбачено порядок реєстрації вхідної і вихідної кореспонденції під час функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження відповідальними особами.

Зі змісту встановлених судом обставин випливає, що вимога Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019 була пред`явлена до виконання 26.07.2018, тобто в межах встановленого ч.1 ст.12 Закону №1404-VIII строку, але реєстрацію відповідної кореспонденції та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження було здійснено з порушенням встановленого строку у зв`язку з порушенням працівником Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вимог Положення №2432/5.

Відтак доводи позивача про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

У свою чергу, порушення органом примусового виконання рішень правил реєстрації кореспонденції та строків відкриття виконавчого провадження не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №804/7493/17, від 22.09.2021 у справі №240/10258/19.

Жодних інших обставин, які б свідчили про протиправність дій державного виконавця при відкриття виконавчого провадження ВП №60647363 з примусового виконання вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області № Ф-5430-54у від 11.03.2019, яка відповідає вимогам до виконавчого документа, регламентованих ст.4 Закону №1404-VIII, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.

За сукупністю встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.11.2019 ВП №60647363 винесена державним виконавцем в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством, з дотриманням принципів обґрунтованості та законності у відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Кн.Острозького,14,м. Тернопіль,46025, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.