Справа № 640/18505/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року м. Київ № 640/18505/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проНаціонального агентства з питань запобігання корупції визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2018 №2306,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2018 №2306 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої Роменським Дмитром Володимировичем, заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату».

Ухвалою суду від 10.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного рішення від 12.10.2018 №2306 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої Роменським Дмитром Володимировичем, заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату».

04 січня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Національним агентством з питань запобігання корупції проведено повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої Роменським Дмитром Володимировичем, заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату за результатами якої 12.10.2018 прийнято рішення №2306 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої Роменським Дмитром Володимировичем, заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату».

Відповідно до рішень Національного агентства з питань запобігання корупції від 01.06.2018 №1039 "Про проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" та від 27.07.2018 №1528 "Про продовження строку повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" повна перевірка проведена уповноваженою особою - провідним спеціалістом відділу проведення повних перевірок Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя ОСОБА_2 , уповноваженою особою - головним спеціалістом четвертого відділу (Південний регіон) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції ОСОБА_3 .

Так, під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 станом на 01.09.2016 обіймав посаду заступника Міністра інфраструктури України - керівника апарату.

Складовими предмета повної перевірки декларації відповідно до абзацу першого частини першої статті 50 Закону є: з`ясування достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірка на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення.

І. З`ясування достовірності задекларованих відомостей

За результатами перевірки встановлено:

1. У розділі 3 "Об`єкти нерухомості" декларації.

Суб`єкт декларування зазначив, що площа кімнати в гуртожитку по адресі: м. Київ, становить 19,0 м2, вартість на дату набуття "Не відомо".

Відповідно до свідоцтва про право власності загальна площа кімнати в гуртожитку по адреса: у м. Києві становить 18,9 м2, відновна вартість на момент приватизації кімнати в гуртожитку становить 3,40 гривень.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 46 Закону у декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають:

а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування;

б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 3 "Об`єкти нерухомості" декларації зазначив недостовірні відомості щодо площі об`єкта нерухомого майна, вартості на дату набуття у власність, чим не дотримав вимоги пункту 2 частини першої статті 46 Закону.

Недостовірні відомості, відрізняються від достовірних на суму 3,40 гривень.

2. У розділі 6 "Цінне рухоме майно - транспортні засоби" декларації.

2.1. Суб`єкт декларування в полі "дата набуття права" на автомобіль Ford Kuga 2011 року випуску вказав 25.04.2015.

Відповідно до інформації, отриманої від Головного сервісного центру МВС України, право власності на автомобіль Ford Kuga 2011 року випуску у суб`єкта декларування виникло на підставі свідоцтва про спадщину від 22.02.2015.

2.2. Суб`єкт декларування в полі "ідентифікаційний номер" автомобіля Ford Kuga 2011 року випуску вказав відомості про номерний знак.

Відповідно інформації, отриманої від Головного сервісного центру МВС України, автомобілю 2011 року випуску присвоєно ідентифікаційний номер.

"Ідентифікаційний номер" - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, тому при заповненні декларації необхідно у полі "Ідентифікаційний номер" зазначати номер шасі (кузова, рами) транспортного засобу.

2.3. Суб`єкт декларування зазначив вартість на дату набуття автомобіля Ford Kuga 2011 року випуску 318 950,00 гривень.

В межах повної перевірки встановлено, що вказаний автомобіль отриманий суб`єктом декларування у спадок 20.02.2015. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом оцінка автомобіля не проводилась.

У поясненнях, наданих на запит Національного агентства, суб`єкт декларування повідомляє, що вартість на дату набуття ним автомобіля була зазначена згідно з квитанцією на покупку попереднім власником автомобіля. Отже, якщо згідно з документами, на підставі яких у суб`єкта декларування виникло право власності, вартість на дату набуття у власність автомобіля не може бути визначена, як у цьому випадку, при заповненні відповідного поля декларації слід було обрати позначку "Не відомо".

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 46 Закону у декларації зазначаються відомості щодо транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також щодо їх марки та моделі, року випуску, ідентифікаційного номера (за наявності). Відомості про транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми зазначаються незалежно від їх вартості.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 6 "Цінне рухоме майно - транспортні засоби" декларації зазначив недостовірні відомості про: дату набуття права, ідентифікаційний номер, вартість на дату набуття у власність автомобіля, чим не дотримав вимоги пункту 3 частини першої статті 46 Закону.

3. У розділі 11 "Доходи, у тому числі подарунки" декларації.

Суб`єкт декларування у декларації зазначив відомості про дохід у вигляді спадщини у сумі 416 420,00 гривень.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом сума отриманого доходу у вигляді спадщини становить 97 469,88 гривень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 46 Закону у декларації зазначаються відомості про отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір.

Таким чином, суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості у розділі 11 "Доходи, у тому числі подарунки" декларації про розмір доходу, отриманого суб`єктом декларування у вигляді спадщини, які відрізняються від достовірних на суму 318 950,12 грн, чим не дотримав вимоги пункту 7 частини першої статті 46 Закону.

4. У розділі 12 "Грошові активи" декларації.

Суб`єкт декларування вказав, що розмір грошового активу на картковому рахунку в ПАТ "Банк Кредит Дніпро" становить 500 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 31.12.2015 (1 дол. США-24.0006 грн) становить 12 000,30 гривень.

Згідно з довідкою від ПАТ "Банк Кредит Дніпро", залишок коштів на картковому рахунку станом на 31.12.2015 становив з 509,13 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 31.12.2015 (1 дол. США-24.0006 грн) становить 12 219,43 гривень.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 46 Закону у декларації зазначаються відомості про наявні грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відомості щодо грошових активів включають дані про вид, розмір та валюту активу, а також найменування та код Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України установи, в якій відкриті відповідні рахунки або до якої зроблені відповідні внески. Не підлягають декларуванню наявні грошові активи (у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам) та активи у дорогоцінних (банківських) металах, сукупна вартість яких не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Таким чином, суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості у розділі 12 "Грошові активи" декларації про наявні у суб`єкта декларування станом на 31.12.2015 грошові активи, розміщенні на рахунку у банку, які відрізняються від достовірних на суму 219,13 грн, чим не дотримав вимоги пункту 8 частини першої статті 46 Закону

5. У розділі 14 "Видатки та правочини суб`єкта декларування" декларації

Суб`єкт декларування не зазначив відомості про правочин, який вчинений суб`єктом декларування у звітному періоді, а саме щодо отримання ним спадщини.

Відповідно до пункту 10 статті 46 Закону відомості про видатки та всі правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у суб`єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме майно або рухоме майно, нематеріальні та інші активи, а також виникають фінансові зобов`язання, які зазначені у пунктах 2-9 частини першої статті 46 Закону, зазначаються у разі, якщо розмір відповідного видатку перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 14 "Видатки та правочини" декларації зазначив недостовірні відомості про відсутність об`єктів для декларування, чим не дотримав вимоги пункту 10 статті 46 Закону.

За результатами з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено недостовірність на загальну суму 319 172,65 грн (пункти 1, 3, 4 розділу І цього рішення), що перевищує суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є ознаками правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв`язку із цим при вирішенні питання щодо наявності підстав для притягнення суб`єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації за 2015 рік, поданій у 2016 році, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, Національне агентство керується терміном "прожитковий мінімум для працездатної особи" у розмірі, який діяв станом на 01.01.2017.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2017 становив 1 600,00 гривень.

За наявною інформацією у розділах 1-5, 7-10, 13, 15, 16 декларації недостовірних відомостей не встановлено.

II. З`ясування точності оцінки задекларованих активів

Суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості щодо вартості на дату набуття у власність кімнати у гуртожитку, автомобіля Ford Kuga 2011 року випуску, про що зазначено у пункті 1, підпункті 2.3 пункту 2 розділу І цього рішення.

III. Перевірка інформації щодо наявності конфлікту інтересів

За результатами перевірки інформації, що внесена до декларації суб`єкта декларування за 2015 рік, та відомостей, отриманих від державних органів, з державних реєстрів та баз даних, порушень з боку суб`єкта декларування вимог статей 25 та 36 Закону не встановлено.

IV. Перевірка на наявність ознак незаконного збагачення

За наявною інформацією ознак незаконного збагачення, передбачених статтею 3682 Кримінального кодексу України, за результатами перевірки не встановлено.

Таким чином, відповідач вирішив: суб`єкт декларування при поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік зазначив недостовірні відомості про: площу та вартість на дату набуття у власність об`єкта нерухомого майна, дату набуття права на автомобіль, ідентифікаційний номер та вартість на дату набуття у власність автомобіля, розмір доходу, який отриманий суб`єктом декларування у вигляді спадщини, наявні у суб`єкта декларування станом на 31.12.2015 грошові активи, розміщенні на рахунку у банку; не зазначив відомості про правочин, вчинений у звітному періоді, чим не дотримав вимоги пунктів 3, 7, 8 частини першої статті 46 Закону України "Про запобігання корупції".

Суб`єкт декларування подав недостовірні відомості у декларації, що відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є ознакою правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2. Суб`єкт декларування не дотримав вимоги частини п`ятої статті 46 Закону України "Про запобігання корупції", відобразивши недостовірну інформацію щодо вартості нерухомого та рухомого майна.

3. Наявність конфлікту інтересів не встановлено.

4. Ознак незаконного збагачення не встановлено.

5. Доручив уповноваженій особі - головному спеціалісту відділу проведення повних перевірок Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя ОСОБА_2 повідомити суб`єкта декларування ОСОБА_1 про прийняте рішення та вжити заходів для створення в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, можливості подання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік з достовірними відомостями.

Не погоджуючи з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон №1700-VII), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з частиною 1 статті 46 Закону №1700-VII у декларації зазначаються відомості про: зареєстроване місце проживання, а також місце фактичного проживання (п.1); об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право (п.2); дані щодо транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також щодо їх марки та моделі, року випуску, ідентифікаційного номера (за наявності). Відомості про транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми зазначаються незалежно від їх вартості (пп. «б» п.3).

За приписами частини 3 статті 46 Закону №1700-VII у декларації зазначаються також відомості про об`єкти декларування, передбачені пунктами 2-8 частини першої цієї статті, що є об`єктами права власності третьої особи, якщо суб`єкт декларування або член його сім`ї отримує чи має право на отримання доходу від такого об`єкта або може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти щодо такого об`єкта дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним.

Положення цієї частини застосовуються під час подання декларації службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктами декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону.

Статтею 48 Закону №1700-VII встановлено, що національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.

За приписами частин 1 та 2 статті 50 Закону №1700-VII повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону №1700-VII визначено Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 лютого 2017 року № 56 (далі - Порядок).

Пунктом 3 розділу І Порядку встановлено, що контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами: 1) верховенства права; 2) рівності та гарантування прав і законних інтересів усіх суб`єктів декларування; 3) об`єктивності, неупередженості та безсторонності рішень і дій Національного агентства, уповноважених ним осіб; 4) достовірності і повноти інформації, що використовується Національним агентством, правомірності одержання та використання такої інформації; 5) неприпустимості свавільного втручання у сферу особистого життя суб`єкта декларування, окрім як у межах та у спосіб, що передбачені Законом; 6) гарантування права на судовий захист суб`єктів декларування.

Розділом ІІІ Порядку визначено порядок проведення повної перевірки декларацій.

За приписами пункту 1 розділу ІІІ Порядку повна перевірка декларації може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності і полягає у: 1) з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей; 2) з`ясуванні точності оцінки задекларованих активів; 3) перевірці на наявність конфлікту інтересів; 4) перевірці на наявність ознак незаконного збагачення.

Повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням Національного агентства, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції Національного агентства.

Рішення про проведення перевірки повинно бути належним чином обґрунтоване посиланням на визначену Законом підставу повної перевірки декларації або декларацій - у разі прийняття Рішення про проведення перевірки щодо більш як одної декларації на одній визначеній Законом підставі.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку повна перевірка декларації передбачає такі дії: прийняття Рішення про проведення перевірки; аналіз відомостей про об`єкти декларування, зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації; створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8-11 цього розділу; направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу; прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Порядку у разі виявлення Національним агентством протягом повної перевірки декларації ознак недостовірності задекларованих відомостей, неточності оцінки задекларованих активів, конфлікту інтересів, незаконного збагачення Національне агентство направляє відповідному суб`єкту декларування відповідний лист з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів.

Надані суб`єктом декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів є обов`язковими до розгляду та врахування Національним агентством під час проведення повної перевірки декларації та вирішення питання щодо дотримання суб`єктом декларування вимог Закону при складанні та поданні декларації.

Відповідно до пункту 14 розділу III Порядку №56 повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.

У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається Національним агентством у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до: 1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань; 2) суб`єкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням № 1039 НАЗК проведення повної перевірки декларації за 2015 рік, поданої позивачем було розпочато 01 червня 2018 року, то з урахуванням строків проведення такої перевірки, передбачених Порядком № 56, проведення такої перевірки підлягало закінченню 01 вересня 2018 року.

Однак, оскаржуване рішення № 2306 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату», було прийнято 12 жовтня 2018 року, тобто поза межами граничного 90-денного строку, встановленого для проведення повної перевірки Порядком №56.

Прийняття рішення № 2306 про результати проведення перевірки поза межами встановлених строків для проведення такої перевірки суперечить чітко встановленій правовій процедурі, що визначена Порядком № 56, оскільки рішення за результатами повної перевірки прийнято на 133-ий день з дня прийняття рішення про проведення перевірки.

Позивач, з урахуванням положень Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, правомірно очікував, що така перевірка буде проведена у визначені законодавством строки із врахуванням наданих ним пояснень.

Недотримання розумних строків при проведенні певних процедур суб`єктом владних повноважень порушує законні очікування особи на прийняття рішення у визначений законом строк, порушує принципи правової визначеності, викликає у особи сумніви щодо прозорості та відкритості проведення перевірки, прийняття за її наслідками безстороннього, законного рішення.

Оскільки повна перевірка була розпочата 01 червня 2018 року, а рішення прийнято лише 12 жовтня 2018 року, то на думку суду, вбачається відсутність чітких строків прийняття рішення за результатами повної перевірки декларації, а, відтак, тривале неприйняття передбаченого законом рішення за наслідками проведеної перевірки ставить суб`єктів декларування у стан правової невизначеності, чим порушує принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №640/1007/19 та від 07.11.2019 у справі № 640/1221/19.

Відтак, прийняття відповідачем оскаржуваного рішення лише 12.10.2018 відбулося поза межами визначеного законодавством 90-денного строку, що є самостійною підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.10.2018 №2306 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої Роменським Дмитром Володимировичем, заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату» прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано; не своєчасно, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що в ході розгляду справи відповідачем не наведено обставин, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (м. Київ, 01103, бульвар Дружби Народів, 28, ) від 12.10.2018 №2306 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої Роменським Дмитром Володимировичем, заступником Міністра інфраструктури України - керівником апарату».

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80грн. з бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції (м. Київ, 01103, бульвар Дружби Народів, 28, ).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін