Справа № 640/29260/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Київ № 640/29260/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавного бюро розслідувань
провизнання протиправним та скасування наказу, поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 21.10.2020 №630-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань 22.10.2020, у зв?язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань або посаді, що є їй рівнозначною у Головному слідчому управлінні Державного бюро розслідувань, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді в цьому державному органі;

- стягнути з Державного бюро розслідувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про протиправність оскаржуваного наказу, оскільки останній прийнято не уповноваженою на це особою із зазначенням у ньому підстави для звільнення, яка не передбачена чинними законодавчими положеннями. При цьому, позивачем наголошено на недотриманні Державним бюро розслідувань процедури під час звільнення ОСОБА_1 із займаної ним посади, а саме: йому не запропоновано іншої посади у Держаному бюро розслідуванні. На додаток, у позовній заяві вказано, що позивача не ознайомлено з оскаржуваним наказом та не вручено копію останнього, а надано лише витяг з такого наказу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено останню до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено сторонам строки для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на правомірність оскаржуваного наказу, з огляду на те, що наказом Державного бюро розслідувань від 17.09.2020 №152ДСК посади державної служби у другому відділі Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань виведені зі штатного розпису. Водночас, як наголошено представником відповідача, введено нові посади (іншої категорії) старшого та середнього начальницького складу: старший слідчий в особливо важливих справах (підполковник ДБР) - 3 штатні посади, старший слідчий ДБР (майор ДБР) - 4 штатні посади та слідчий (капітан ДБР) - 3 штатні посади. На підставі викладеного, 22.09.2020 складено попередження №10-13-91-21174 про наступне вивільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням посади державної служби на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». При цьому, за твердженням представника відповідача, ст. 87 Закону України «Про державну службу» (у редакції, яка діяла станом на момент прийняття оскаржуваного наказу) не передбачено обов`язку суб`єкта призначення пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі. Проте, незважаючи на це, ОСОБА_1 листом від 21.10.2020 №10-13-01-23666 (з урахуванням уточнень представника відповідача щодо дати даного листа) запропоновано ряд посад. У той же час, повноваження ОСОБА_2 підтверджується наказом Державного бюро розслідувань від 18.09.2020 №371-ос/дск та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також, у відзиві зазначено, що у силу п. 2 розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2020 №1000/5, витяг - засвідчена копія частини тексту службового документа.

Від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення, згідно з якими, станом на момент виникнення спірних правовідносин дія ч. 2 ст. 40, ч.ч. 2 т 3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України не поширювалась на державних службовців, у силу ч. 5 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва подальший розгляд справи №640/29260/20 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, на підставі чого призначено підготовче засідання у справі.

Під час підготовчого провадження судом вжито заходи, передбачені положеннями ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що, судом ухвалено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 18.07.2022 судом ухвалено про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення та додаткові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Державного бюро розслідувань від 17.09.2020 №152ДСК "Про затвердження змін до штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2020 рік" затверджено та введено в дію з 22.10.2020 зміни №12 до штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 27.02.2020 №21ДСК, а також затверджено та введено в дію з 22.11.2020 зміни №13 до штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 27.02.2020 №21ДСК

Даним наказом посади державної служби у другому відділі Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань виведені зі штатного розпису. Натомість, введено нові посади (іншої категорії) у другому відділі Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, а саме: старшого та середнього начальницького складу: старший слідчий в особливо важливих справах (підполковник ДБР) - 3 штатні посади, старший слідчий ДБР (майор ДБР) - 4 штатні посади та слідчий (капітан ДБР) - 3 штатні посади.

На підставі викладеного, складено попередження від 22.09.2020 №10-13-91-21174 про наступне вивільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням посади державної служби на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» по закінченню 30 календарних днів з моменту вручення цього попередження.

З огляду на викладене, наказом Державного бюро розслідувань від 21.10.2020 №630-ос ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань 22.10.2020, у зв?язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису.

Вважаючи наказ від 21.10.2020 №630-ос протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

У свою чергу, нормативно-правовим актом, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, є Закон України «Про державну службу» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу»).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону України «Про державну службу», правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», серед підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначено, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що позивача із займаної ним посади звільнено саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Відтак, зміст даного наказу чітко вказує на законодавчу підставу такого звільнення, а формулювання "у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису" відповідає наведеним вище законодавчим положенням.

Приписами ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Разом з тим, слід зазначити, що аналіз положень Закону України «Про державну службу», яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття оспорюваного наказу, свідчить, що суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) у цьому державному органі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №640/20284/20.

Водночас, розглядаючи вказаний трудовий спір, який пов`язаний зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», суд зобов`язаний з`ясувати, чи дійсно у відповідача мало місце скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби.

Так, 12.11.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Державне бюро розслідувань», який визначає правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.2016 №127 утворено Державне бюро розслідувань.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії наказу Державного бюро розслідувань від 27.02.2020 №21ДСК «Про затвердження та введення в дію штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань на 2020 рік», чинного станом на момент перебування позивача на відповідній посаді у Державному бюро розслідувань, у складі останнього діяло Головне слідче управління, яке включало у себе, зокрема, Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, яке, у свою чергу, складалось з трьох відділів. Так, до складу другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань входило 11 штатних посад, а саме: начальник відділу (1 штатна одиниця) та слідчі (10 штатних одиниць) із зазначенням категорії персоналу "державна служба".

Надалі, наказом Державного бюро розслідувань від 17.09.2020 №152ДСК посади державної служби у другому відділі Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань виведені зі штатного розпису. Водночас, введено нові посади (іншої категорії) старшого та середнього начальницького складу: старший слідчий в особливо важливих справах (підполковник ДБР) - 3 штатні посади, старший слідчий ДБР (майор ДБР) - 4 штатні посади та слідчий (капітан ДБР) - 3 штатні посади.

З наведеного вбачається, що в оновленiй структурi Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, зокрема у другому відділі Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, дійсно мало місце скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби.

Щодо доводів позивача про те, що оскаржуваний наказ підписано не уповноваженою на це особою, суд зазначає наступне.

Приписами ст.ст. 10 та 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» визначено, що директор Державного бюро розслідувань займає найвищу посаду служби в Державному бюро розслідувань, яка є державною службою особливого характеру.

Повноваження Директора Державного бюро розслідувань визначені ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», які властиві керівнику державної служби.

Пунктами 1, 2, 6, ч. 1, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що Директор Державного бюро розслідувань: несе відповідальність за діяльність Державного бюро розслідувань, зокрема законність здійснюваних Державним бюро розслідувань оперативно-розшукових заходів, досудового розслідування, додержання прав і свобод людини і громадянина; організовує роботу Державного бюро розслідувань, призначає та звільняє першого заступника і заступників Директора Державного бюро розслідувань у порядку, визначеному цим Законом, а також визначає їхні обов`язки.

У разі звільнення Директора Державного бюро розслідувань з посади, його смерті або відсутності відомостей про місце його перебування повноваження Директора Державного бюро розслідувань протягом 60 днів виконує його перший заступник, а в подальшому - почергово кожний із заступників і знову перший заступник з ротацією кожні 60 днів до того часу, доки не буде призначено нового Директора Державного бюро розслідувань у порядку, передбаченому цим Законом. Строк виконання повноважень розпочинається відповідно з дня, наступного за днем звільнення Директора Державного бюро розслідувань, або з дня, наступного за днем його смерті, або з дня, наступного за останнім днем, коли місце перебування Директора Державного бюро розслідувань було відомо.

Так, згідно з наказом Державного бюро розслідувань від 18.09.2020 №371-ос/дск, ОСОБА_2 приступив до виконання повноважень директора Державного бюро розслідувань з 18.09.2020, що цілком узгоджується з положенням ч. 4 ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час спірних відносин керівником Державного бюро розслідувань зазначено ОСОБА_2 , що відповідно до приписів ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», є достатнім доказом на підтвердження його повноважень.

Крім того, призначення ОСОБА_2 виконувачем обов`язків директора Державного бюро розслідувань не є предметом даного спору.

На додаток, слід зазначити, що у силу п. 2 розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2020 №1000/5, витяг - засвідчена копія частини тексту службового документа.

Відтак, твердження позивача про ненадання останньому копії оскаржуваного наказу є безпідставними.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Державного бюро розслідувань (, адреса: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок