Справа № 640/9415/22
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2022-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 липня 2022 року м. Київ № 640/9415/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Арсірія Р.О., розглянувши подання головного державного виконавця Олександра Полісмак про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (предмет іпотеки) в якому зареєстровані діти,

суд прийняв до уваги наступне:

23 червня 2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Головний державний виконавець Полісмак О. з поданням в якому просить надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, право користування яким має дитина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,- з метою повного фактичного виконання виконавчого напису №1806 виданого 25.06.2019 нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - Відділ) перебуває виконавче провадження № 67349176 з примусового виконання виконавчого напису № 1806 виданого 25.06.2019 нотаріусом Дніпровськиого міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про: Звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . За рухонок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 839886 доларів США 14 центів, що за курсом НБУ на 31.01.2019 року становить 23311480,76 грн. Витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн. Всього стягнення заборгованості у розмірі 23 314 980,76 грн.

Боржник, відповідно до виконавчого документа: ОСОБА_2 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Стягувач відповідно виконавчого документа: АТ КБ "ПриватБанк" адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50 .

Виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріусу відкрито 05.11.2021.

05.11.2021 державним виконавцем винесено постанову № 67349176 про стягнення з боржника виконавчого збору, якою постановлено стягнути з ОСОБА_2 виконавчий збір в розмірі 2331498,07 грн.

10.02.2022 державним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону, винесено постанову № 67349176 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

23.11.2021 державним виконавцем направлено до органу опіки та піклування запит щодо надання останнім дозволу на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Листом від 10.12.2021 № 109/04/40-8948, державному виконавцю фактично було відмолено у наданні такого дозволу.

Головний державний виконавень в поданні зазначає, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов`язку виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу, та просить надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, право користування яким має дитина.

Суд розглянувши подання, дослідивши матеріали, зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом випадках на приватних виконавців. Правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом, зокрема стттею 10 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно пункту 4 сттатті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження відкрите з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу, тобто не пов`язане з виконанням будь-якого судового рішення.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

Слід зазначити, що Законом України "Про виконавче провадження", Кодексом адміністративного судочинства України (статтею 283, Розділом IV Кодексу) не визначено право звернення до суду для вирішення подання (спору), яке визначене в поданні виконавця. У той же час, таке право, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 КАСУ визначає адміністративну процесуальну дієздатність суб`єкта владних повноважень, який звертається до суду.

Тобто, державний виконавець не наділений повноваженнями, щодо звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (предмет іпотеки) в якому зареєстровані діти. Пряма норма щодо наділення держаного виконавця такими повноваженнями відсутня та не корелюється з обов`язком розглядати дане подання в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Головний державний виконавець стверджує, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов`язку виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу.

З вищезазначеного випливає, що заявник при зверненні з даним поданням до суду керувався нормами Закону України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про іпотеку"однак останнім не враховано, що відповідно до частини 7 статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку", а отже підлягає розгляду в рамках цивільного судочинства в порядку статті 440 ЦПК України.

Також, Суд зазначає, що згідно з пунктом 1 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», дана інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 30 розділу VІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», у

разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Вказаний пункт інструкції судом недійсним не визнавався та не скасовувався.

З аналізу викладеного, суд зазначає, що розгляд питання про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна може бути вирішено в порядку статті 440 Цивільного процесуального кодексу України, або в порядку оскарження дій органу опіки та піклування.

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Вищевикладене, свідчить про безпідставність звернення заявника в межах адміністративного судочинства із поданням про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, право користування яким має дитина, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд дійшов висновку про повернення такої заяви заявнику без розгляду.

Керуючись положеннями статей 166, 167, 243, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ( предмет іпотеки) в якому зареєстровані діти - без розгляду.

2. Копію цієї ухвали направити на адресу заявника.

3. Роз`яснити заявнику, що повернення заяви (клопотання) не позбавляє права повторного звернення до суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій