Справа № 640/18782/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2022-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року м. Київ № 640/18782/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

ОСОБА_1

до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просить суд:

- визнати дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо прийняття рішення № 124 від 31.05.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 протиправними.

- скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 124 від 31.05.2021 р. про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_2

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення № 124 під 31.05.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_2

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити обмін посвідки на постій проживання громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення не враховано всіх обставин, за наявності яких позивач звернулась зі заявою про обмін посвідки на постій проживання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що органом, де розглядалася заява заявника, належним чином проаналізовано всі подані нею відомості про її особу та причини звернення, і на підставі закону прийнято правомірне рішення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Позивачка, Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у Києві та Київській області прийнято рішення № 124 від 31.05.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Китайської Народної Республіки Вейфен, яким скасовано дозвіл на імміграцію в Україну , виданий 25.12.2007 та посвідки серії НОМЕР_1 від 26.12.2007, серії НОМЕР_2 від 25.10.2010.

Вважаючи таке рішення відповідача необґрунтованими та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію» № 2491-III від 07.06.2001 (далі - Закон).

Дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Згідно з ст. 12 Закону дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

- з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

- іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

- дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

- це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

- іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- в інших випадках, передбачених законами України.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначає Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1983 від 26.12.2002 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 21 Порядку питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 22 Порядку встановлено, що для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст.12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абз. 2 п. 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст.12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу (абз. 2 п. 22 Порядку).

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання.

На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення (абз. 1 п. 23 Порядку).

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію (абз.2 п.23 Порядку).

26.08.2020 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулася позивачка із заявою-анкетою про обмін посвідки на постійне проживання у зв`язку із непридатністю для подальшого використання.

У зв`язку із зверненням позивачкою із заявою-анкетою про обмін посвідки на постійне проживання, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області здійснено перевірку матеріалів справи щодо надання дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання останньої.

В ході перевірки встановлено, що 20.09.2007 позивачка звернулася до ВГІРФО Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну разом з неповнолітньою дитиною громадянкою Китаю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Разом із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну позивачкою надані наступні документи, які долучені до матеріалів справи:

- заява встановленого зразка;

- копія паспорта громадянки Китайської Народної Республіки з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову;

- не легалізоване в установленому порядку свідоцтво про шлюб № НОМЕР_3 , видане Відділом реєстрації шлюбів Китайської Народної Республіки, з перекладом на українську мову;

- свідоцтво серії НОМЕР_4 , видане 01.08.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про народження дитини - ОСОБА_4 медичні довідки;

- легалізована в установленому порядку довідка про відсутність судимості на території Китаю без нотаріально засвідченого перекладу на українську мову; форма №3;

- заява (згода) власника житла на проживання та реєстрацію позивачки на території України;

- заява позивачки, що у випадку відмови в оформленні посвідки на постійне проживання зобов`язується покинути території України;

- договір найму житлового приміщення від 28.11.2007;

- не легалізована в установленому порядку довідка про місце проживання за кордоном із перекладом на російську мову.

При цьому, слід зазначити, що вичерпний перелік підстав для отримання дозволу на імміграцію визначений ч.ч. 2 та 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» (надалі-Закон).

Так, право на отримання дозволу на імміграцію по квотовій категорії мали:

- діячі науки та культури, імміграція яких відповідає інтересам України; висококваліфіковані спеціалісти і робітники, гостра потреба в яких є відчутною для економіки України;

- особи, які здійснили іноземну інвестицію в економіку України іноземною конвертованою валютою на суму не менше 100 (ста) тисяч доларів СТТТА. зареєстровану у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

- особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України;

- особи, які раніше перебували в громадянстві України; батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти; особи, які безперервно прожили на території України протягом трьох років з дня надання їм статусу біженців в Україні чи притулку в Україні, а також їхні батьки, чоловіки (дружини) та неповнолітні діти, які проживають разом з ними.

Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надавався:

- одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України;

- особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України;

- особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням;

- особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.

Перелік документів, які подавалися відповідно до кожної з вказаних категорії визначені ч.ч. 5, 7, 8 ст. 9 Закону та п. 11 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі-Порядок).

Таким чином жодних документів, які б підтверджували наявність у позивачки підстав для отримання дозволу на імміграцію, визначених законодавством, подано не було.

На підставі заяви позивачки, 25.12.2007 Управлінням ГІРФО ГУМВС України в м. Києві надано останній дозвіл на імміграцію в Україну та її неповнолітній дитині громадянці Китаю ОСОБА_4 , на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону.2

26.12.2007 на підставі наданого дозволу позивачку документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 та в подальшому посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 25.10.2010.

Слід зазначити, що в описовій частині рішення за результатами розгляду заяви позивачки зазначено наступне: «звернулися до ВГІРФО Голосіївського РУ ГУМВС України з клопотанням щодо отримання дозволу на імміграцію та документування їх посвідками на постійне проживання в Україні м. Києві так, як їх дитина народилася на території України».

Водночас, дитина позивачки набула громадянство України на підставі ч. 3 ст. 8 Закону з 24.09.2008, що підтверджується довідкою № 1626/2008 про реєстрацію особи громадянином України, виданою 15.10.2008 УГІРФО ГУМВС України в м. Києві (інформація отримана з Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (ЄІАС УМП).

Виходячи з викладеного, на час звернення (20.09.2007 ) із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну позивачка та її неповнолітня дитина не мали жодних підстав на отримання дозволу на імміграцію у відповідності до положень Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону, дозвіл на імміграцію може бути скасовано якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів що втратили чинність. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону, дозвіл на імміграцію скасовується в інших випадках, передбачених законами України.

Так, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області встановлено, що при прийнятті рішення про надання позивачці та її неповнолітній дитині дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону, були грубо порушені вимоги ст.ст 4 та 9 Закону, що призвело до прийняття рішення без наявних на те підстав та документів, які ці підстави повинні підтверджувати, у зв`язку з чим рішення УГІРФО ГУМВС України в м. Києві про надання такого дозволу на імміграцію підлягає скасуванню.

Вимогами п. п. 21-22 Порядку провадження встановлено, зокрема, що питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст. 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Відповідно до пп.1 п.64, пп. 4 п. 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321, посвідка на постійне проживання скасовується у разі скасування дозволу на імміграцію відповідно до ст. 12 закону України «Про імміграцію», а також вилучається, визнається недійсною та знищується.

Враховуючи вищевикладене, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області діючи на підставі пп. 1 та 6 ч. 1 ст. 12 Закону, пп. 1 п. 64 Порядку, правомірно прийнято рішення № 125 від 31.05.2021 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну. Видані на підставі цього дозволу посвідкі на постійне проживання скасовані правомірно.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, а тому позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4а, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.А. Качур