Справа № 580/355/22
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/355/22 Суддя першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Пилипенко О.Є. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в зарахуванні у стаж роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22 травня 1971 року до 17 травня 1974 року (02 роки 11 місяців 25 днів); половини часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01 серпня 1978 року до 31 серпня 1981 року (1/2 становить 1 рік 6 місяців 15 днів) та періоду роботи на посаді слідчого МВС з 28 квітня 1982 року до 04 лютого 1993 року (10 років 9 місяців 6 днів), що в сукупності з роботою безпосередньо суддею з 05 лютого 1993 року до 22 вересня 2016 року (23 роки 8 місяців 4 дні) становить 38 років 11 місяців 20 днів та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області врахувати ці періоди до загального стажу роботи на посаді судді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди працюючого судді, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 лютого 2020 року № 04-392/20 виходячи з стажу роботи на посаді судді - 38 років 11 місяців 20 днів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22 травня 1971 року до 17 травня 1974 року (02 роки 11 місяців 25 днів); половини часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01 серпня 1978 року до 31 серпня 1981 року (1/2 становить 1 рік 6 місяців 15 днів) та періоду роботи на посаді слідчого МВС з 28 квітня 1982 року до 04 лютого 1993 року (10 років 9 місяців 6 днів), що в сукупності з роботою безпосередньо суддею з 05 лютого 1993 року до 22 вересня 2016 року (23 роки 8 місяців 4 дні) становить 38 років 11 місяців 20 днів;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області врахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22 травня 1971 року до 17 травня 1974 року (02 роки 11 місяців 25 днів); половини часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01 серпня 1978 року до 31 серпня 1981 року (1/2 становить 1 рік 6 місяців 15 днів) та періоду роботи на посаді слідчого МВС з 28 квітня 1982 року до 04 лютого 1993 року (10 років 9 місяців 6 днів), що в сукупності з роботою безпосередньо суддею з 05 лютого 1993 року до 22 вересня 2016 року (23 роки 8 місяців 4 дні) становить 38 років 11 місяців 20 днів;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 лютого 2020 року № 04-392/20 із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що зарахувавши до стажу роботи на посаді судді також період проходження строкової військової служби, половину часу навчання та період роботи на посаді слідчого, суд першої інстанції застосував норму права, що втратила чинність. Також відповідач просить врахувати, що чинним законодавством не передбачено збереження відсоткового значення грошового утримання судді у відставці у разі зміни підходу до його розрахунку.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому зазначив, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - змінити, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. З 11 жовтня 2016 року позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2074/20 ОСОБА_1 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 лютого 2020 року № 04-392/20 у розмірі 56% грошового утримання судді.

Позивач 06 грудня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив зарахувати до його суддівського стажу службу в Радянській армії з 22 травня 1971 року до 17 травня 1974 року (2 роки 11 місяців 25 днів); половину часу навчання на денному відділенні Київської вищої школи МВС СРСР з 01 серпня 1978 року до 31 серпня 1981 року (1 рік 6 місяців 15 днів); роботу слідчим в МВС з 29 квітня 1982 року до 04 лютого 1993 року (10 років 9 місяців 6 днів), що в сукупності зі стажем роботи безпосередньо на посаді судді протягом 23 років 8 місяців 4 дні становить 38 років 11 місяців 20 днів та провести перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати працюючого судді згідно наданої довідки.

Листом від 21 грудня 2021 року № 9050-9446/Г-03/8-2300/21 позивача повідомлено про те, що на виконання постанови Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2074/20 йому визначено відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди згідно із законодавством, що діє на дату перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, що становить 56%. Також у вказаному листі зазначено, що постанова Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2074/20 не містить зобов`язань щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% суддівської винагороди.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за змістом абз. 2 п. 31 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» та ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи на посадах слідчих, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

У свою чергу п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Також суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини ч. 4 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч. 3 ст. 142 цього ж Закону.

Під час розгляду і вирішення справи суд першої інстанції врахував правову позицію щодо застосування вказаних норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі № 580/492/21, від 15 січня 2020 року у справі № 683/600/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 426/12415/16-а, від 15 листопада 2021 року у справі № 580/6051/20.

Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Водночас колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання у відсотках.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Положеннями ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, відсоткове співвідношення щомісячного довічного грошового утримання до суддівської винагороди судді безпосередньо залежить від стажу роботи на посаду судді.

Відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Разом з тим позивача було звільнений з посади судді Смілянського міськрайонного суду у відставку постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів». В той час як Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 набрав чинності 30 вересня 2016 року, а абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону - лише 05 січня 2017 року.

На момент звільнення позивача у відставку з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області (вересень 2016 року) діяли норми Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 грудня 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (зазначена редакція діяла на час виходу позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно зі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI у зазначеній редакції до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас відповідно до п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI в редакції, що діяла до 28 березня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд») судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI відповідні правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 43 вказаного Закону кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Положеннями абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з п. 31 вказаної постанови до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Верховним Судом вже надано правовий висновок щодо особливостей зарахування періодів роботи на посаді слідчого, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи на посаді судді за вказаного правового регулювання.

Так, у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 521/2593/17, від 05 грудня 2019 року у справі № 592/2737/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 592/5433/17, від 24 березня 2020 року у справі № 559/512/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 426/12415/16-а, від 14 травня 2021 року у справі № 414/529/17 зазначено, що невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 22 травня 1971 року до 17 травня 1974 року він проходив службу в Радянській армії, що також підтверджується військовим квитком, виданим Городищенським РВК 22 травня 1971 року.

Згідно з довідкою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 08 липня 2003 року № 14/П-1584 позивач з 01 серпня 1978 року до 31 серпня 1981 року був слухачем Київської вищої школи міліції МВС СРСР.

Записи у трудовій книжці та довідка Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 08 липня 2003 року № 14/П-1584 вказують на те, що з 29 квітня 1982 року до 06 лютого 1984 року ОСОБА_1 обіймав посаду слідчого слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області, з 06 лютого 1984 року до 03 лютого 1988 року - старшого слідчого слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області, з 03 лютого 1988 року до 25 жовтня 1989 року - заступника начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області, з 25 жовтня 1989 року до 03 жовтня 1990 року - старшого слідчого слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області, з 03 жовтня 1990 року до 09 жовтня 1991 року - заступника начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області, з 09 жовтня 1991 року до 08 жовтня 1992 року - заступника начальника-начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області, з 08 жовтня 1992 року до 04 лютого 1993 року - заступника начальника відділу-начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

На підставі рішення сесії Черкаської обласної Ради народних депутатів від 05 лютого 1993 року позивача було обраним народним суддею Смілянського міського суду Черкаської області (наказ начальника Управління юстиції в Черкаській області від 09 лютого 1993 року № 18-Л § 22). У зв`язку з реорганізацією судів позивача переведено на посаду судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» позивача було звільнений з посади судді Смілянського міськрайонного суду у відставку.

Таким чином стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 23 роки 8 місяців 4 дні. Обставини щодо проходження позивачем строкової військової служби в Радянській армії, навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Київській вищій школі міліції МВС СРСР та роботи на посаді слідчого в органах МВС підтверджені належними доказами, визнаються відповідачем та не є спірними в цій справі.

За таких обставин, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, сформованої за підсумками розгляду аналогічних спорів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню також стаж роботи на посадах слідчого органів внутрішніх справ в наступні періоди: з 29 квітня 1982 року до 06 лютого 1984 року слідчого слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області; з 06 лютого 1984 року до 03 лютого 1988 року старшого слідчого слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області; з 03 лютого 1988 року до 25 жовтня 1989 року заступника начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області; з 25 жовтня 1989 року до 03 жовтня 1990 року старшого слідчого слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області; з 03 жовтня 1990 року до 09 жовтня 1991 року заступника начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області; з 09 жовтня 1991 року до 08 жовтня 1992 року заступника начальника-начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області; з 08 жовтня 1992 року до 04 лютого 1993 року заступника начальника відділу-начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про те, що застосовані судом першої інстанції нормативно-правові акти втратили чинність як на час виходу позивача у відставку, так і на час проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці колегія суддів вважає необґрунтованими та наголошує на тому, що можливість застосування визначених цими нормативно-правовими актами правил обчислення стажу роботи на посаді судді прямо передбачена абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що при визначенні відсоткового співвідношення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 до суддівської винагороди судді, зазначеної в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 лютого 2020 року № 04-392/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зобов`язане було врахувати також календарний період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22 травня 1971 року до 17 травня 1974 року (02 роки 11 місяців 25 днів); половину часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01 серпня 1978 року до 31 серпня 1981 року (1/2 становить 1 рік 6 місяців 15 днів) та період роботи на посаді слідчого МВС з 28 квітня 1982 року до 04 лютого 1993 року (10 років 9 місяців 6 днів).

В сукупності з роботою безпосередньо суддею з 05 лютого 1993 року до 22 вересня 2016 року (23 роки 8 місяців 4 дні) загальний стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 становить 38 років 11 місяців 20 днів.

Як раніше зазначалося, відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Для цілей застосування до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 38 повних календарних років.

Зарахування до стажу роботи на посаді судді також періоду проходження строкової військової служби, половини часу навчання та періоду роботи на посаді слідчого збільшує відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання до 86% (50% за 20 років стажу роботи на посаді судді та 36% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років (18 років)).

Отже, визначений відповідачем розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 - 56% підлягає збільшенню до 86%.

Суд першої інстанції, зробивши правильний висновок про те, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч. 3 ст. 142 цього ж Закону, допустив помилку при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у відсотках.

Так, суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, в той час як позивач, з урахуванням наявного стажу роботи на посаді судді, має право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86% суддівської винагороди.

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на неможливості збереження раніше визначеного на підставі Закону України «Про судоустрій і статус» № 2453-VІ відсотка щомісячного довічного грошового утримання та наполягає на необхідності застосування саме ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ.

Разом з тим суд першої інстанції під час розгляду і вирішення справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 керувався ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ і не застосовував положень Закону України «Про судоустрій і статус» № 2453-VІ.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 20 травня 2022 року, однак є підставою для його зміни з огляду на встановлено судом апеляційної інстанції помилку при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у відсотках.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, однак неправильно визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - змінити.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - змінити, виклавши абзац четвертий його резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 лютого 2020 року № 04-392/20 із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді О.Є. Пилипенко

С.Б. Шелест