Справа № 160/8214/22
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2022 року Справа № 160/8214/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради в якій позивач просить:
визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради щодо невиплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з квітня 2022 року;
зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) заборгованість з соціальної допомоги на дитину з інвалідністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квітня 2022 року по день прийняття рішення про поновлення виплат.
В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що 02.06.2022 року на електронну адресу позивача надійшла відповідь відповідача від 27.05.2022 року за № Ш-315-П з відмовою у відновленні виплат на підставі відсутності в особовій справі Управління оригіналу медичного висновку та документів, передбачених Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженим Постановою КМУ від 03.02.2021 року за № 79 без посилання на нормативні вимоги та правове обґрунтування при прийнятті зазначеного рішення.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що у зв`язку з ненаданням оригіналу медичного висновку позивачці відмовлено в поновлені соціальної допомоги.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю дитини з інвалідністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримувала призначену з 14.05.2020 року державну соціальну допомогу на дитину згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» від 16.11.2000 року № 2109-ІІІ на підставі заяви, що подана за місцем проживання до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради з переліком документів, передбачених Законом.
На час воєнного стану, з метою забезпечення безпеки дитини, виникла необхідність у організації виїзду дитини за кордон.
Відповідно до вимог Правил перетинання державного кордону зі змінами, що затверджені Постановою КМУ від 12.03.2022 № 264 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану супровід дітей, серед іншого, хворих на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, що встановлені МОЗ, здійснюється одним із батьків, усиновлювачів незалежно від віку особи, яка здійснює такий супровід.
Зазначений документ необхідний для постановлення дитини на консульський облік та облік у лікаря-ендокринолога з метою отримання інсуліну та витратних матеріалів компенсації діабету.
Зазначений у Правилах перетину кордону документ для супроводу дитини - Медичний висновок №28 про дитину-інваліда віком до 18 років від 14 травня 2020 року (медична форма № 080/0), що виданий лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу знаходився у особовій справі позивача - ОСОБА_1 . Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, начальником Управління - Угринович Л.В. у березні 2022 року позивачу було надано оригінал на підставі заяви позивача з припиненням виплати державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю.
11.05.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради із заявою про відновлення виплат державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та долучення до особової справи копії медичного висновку № 28 від 14.05.2020 року (медичної форми № 080/0), засвідченого органом, що видав цей документ - КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6».
02.06.2022 року на електронну адресу позивача надійшла відповідь відповідача від 27.05.2022 року за № Ш-315-П з відмовою у відновленні виплат на підставі відсутності в особовій справі Управління оригіналу медичного висновку та документів, передбачених Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженим Постановою КМУ від 03.02.2021 року за №79.
Відповідно до статті 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закон України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» відповідно до Конституції України гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.
Статтею 1 цього Закону визначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.
Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно з цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог даного закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 79 від 03.02.2021 «Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», якою затверджено порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (далі - Порядок №79).
Згідно п.4 Порядку №79 Медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК) та заклади охорони здоров`я у триденний строк зобов`язані надіслати виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - виписка з акта огляду МСЕК) особи з інвалідністю з дитинства або медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років (далі - медичний висновок про дитину з інвалідністю) до органу соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або матері (батька), усиновлювача, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, опікуна, піклувальника дитини з інвалідністю віком до 18 років (далі - законного представника дитини з інвалідністю). За згодою громадянина копія довідки до акта огляду МСЕК може бути надіслана на електронну адресу громадянина. Дані, що містяться у виписці з акта огляду МСЕК, вносяться МСЕК до централізованого банку даних з проблем інвалідності, а в разі відсутності технічної можливості виписка з акта огляду МСЕК надсилається до органу соціального захисту населення.
Не пізніше ніж через 10 днів після надходження зазначених документів орган соціального захисту населення зобов`язаний надіслати письмове повідомлення особі з інвалідністю з дитинства, законному представнику дитини з інвалідністю про право на державну соціальну допомогу, умови, розмір і порядок її призначення.
Згідно п.6 Порядку №79 для призначення державної соціальної допомоги заявником, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що посвідчує особу (посвідка на постійне проживання/посвідчення біженця/довідка про звернення за захистом в Україні (для іноземця та особи без громадянства)/посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), подаються такі документи:
копія свідоцтва про народження дитини з інвалідністю віком до 18 років;
довідка з місця навчання із зазначенням перебування (неперебування) на повному державному утриманні.
Згідно п.9 Порядку №79 державна соціальна допомога (в тому числі надбавка на догляд) призначається з дня звернення за їх призначенням, якщо протягом трьох місяців подано всі необхідні документи. Якщо до заяви подано документи не в повному обсязі, орган соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняття відповідних документів із зазначенням дати їх прийняття, а також про документи, які у тримісячний строк необхідно подати (повідомлення видається/надсилається йому у паперовій або електронній формі (за наявності електронної адреси).
Пунктом 24 Порядку №79 встановлено, що на кожного отримувача державної соціальної допомоги органом соціального захисту населення формується особова справа, в якій зберігаються документи, необхідні для призначення державної соціальної допомоги (в тому числі надбавки на догляд), а також розрахунки її розміру.
Позивач, з посиланням на п.24, зазначає, що вказаний пункт не передбачає обмеження у використанні дублікату та належним чином засвідчених копій документів.
Проте, суд зазначає, що оскільки медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років сформований закладом охорони здоров`я та надісланий до органу соціального захисту населення, то в особовій справі міститься саме оригінал медичного висновку.
Також, суд зазначає, що відповідач в порушення п.9 Порядку №79 в листі від 27.05.2022 року зазначив про необхідність надання документів, передбачених Порядком №79, проте не конкретизував, які саме.
Згідно п.25 Порядку №79 органи соціального захисту населення мають право робити запити і безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для призначення державної соціальної допомоги.
Таким чином, відповідач мав можливість на отримання всієї необхідної інформації для поновлення соціальної допомоги.
За таких обставин слід визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 27.05.2022 року №Ш-315-П, про відмову в поновленні соціальної виплати та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 11.05.2022 року з урахуванням висновків суду про чітке зазначення документів, які необхідно надати (випадку необхідності) та отримання необхідної інформації на виконання вимог п.25 Порядку №79.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Щодо судових витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 8000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
До матеріалів справи позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката долучено:
- копію договору б/н від 07.06.2022 року про надання юридичних послуг;
- копію платіжного доручення від 07.06.2022 року про сплату грошових коштів у сумі 8000,00 грн.
- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1137898 від 07.06.2022 року;
- копію свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №3404 від 14.07.2017 року адвоката Бурлаченко С.Ю.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:
- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4);
- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);
- представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9).
Згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що адміністративна справа №160/8214/22 в силу пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №160/8214/22 не є належним чином обґрунтованою та значно завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, оформлену листом від 27.05.2022 року №Ш-315-П, про відмову в поновленні соціальної виплати.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.05.2022 року з урахуванням висновків суду про чітке зазначення документів, які необхідно надати (у випадку необхідності) та отримання Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради необхідної інформації на виконання вимог п.25 Порядку №79.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова