Справа № 140/3214/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3214/22 пров. № А/857/9488/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року (головуючий суддя: Ковальчук В.Д., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії,
встановив:

ОСОБА_1 , 11.04.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність протиправною, яка полягає у невстановленні статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення і вручення нагрудного знака Ветеран військової служби;

- скасувати протокол № 38 засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України від 08.12.2021;

- зобов`язати відповідача вирішити питання та прийняти рішення про надання статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення і вручення нагрудного знака Ветеран військової служби, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака Ветеран військової служби, затвердженого постановою Kабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1601 «Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака Ветеран військової служби».

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у листопаді 2021 року подав ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про встановлення статусу ветерана військової служби на підставі пункту 1 частини 2 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», як особа, що бездоганно прослужила на військовій службі 25 і більше років. Вважає, що подав всі документи для позитивного вирішення даного питання щодо призначення статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення і вручення нагрудного знака Ветеран військової служби. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 протоколом комісії № 38 від 08.12.2021, відмовлено у наданні йому статусу ветерана військової служби України. Як підставу для відмови, у цьому протоколі зазначено, що «атестаційними комісіями встановлені грубі порушення військової дисципліни, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню бездоганне проходження військової служби».

Вважає, що на спростування документів, якими оперувала комісія під час прийняття рішення 08.12.2021, подав відповідні документи. Зокрема, на розгляд комісії відповідача надав: довідку МВС про відсутність судимості; лист Департаменту кадрової політики Mіністерства оборони України від 28.12.2011 № 4608 про сумнівність висновків за результатами щорічного оцінювання за 2011 рік; лист № 212 від 16.01.2012 начальника управління особового складу - заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про рішення Міністра оборони України від 29.12.2011 про продовження військової служби; письмові повідомлення військової прокуратури Луцького гарнізону від 09.04.2012 та від 18.04.2012 про скасування рішення командира в/ч НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби; оцінну картку військовослужбовця за період з 01.11.2011 по 01.11.2012 про мою відповідність займаній посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 ; службові характеристики від 05.10.2010, від 16.03.2011 та за квітень 2016 року; відомості про державні нагороди; посвідчення серії учасника бойових дій № НОМЕР_2 , видане 11.01.2016, що підтверджує право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року позов задоволено частковою.

Визнано протиправним та скасовано протокол № 38 засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України від 08 грудня 2021 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу ветерана військової служби з видачею посвідчення і врученням нагрудного знака Ветеран військової служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що згідно документів, які знаходяться в особовій справі позивача, встановлено факт наявності грубих порушень з ним військової дисципліни, систематичного невиконання умов контракту, що суперечить визначенню «бездоганне проходження військової служби».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України та був звільнений з військової служби з посади командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади 13 армійського корпусу у запас за частиною шостою, пунктом б статті 26 «Про військовий обов`язок і військову службу», про що свідчить витяг із наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 липня 2013 року № 466.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії № НОМЕР_2 .

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про встановлення статусу ветерана військової служби та видачі відповідного посвідчення відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Листом від 09.12.2021 № ССВ/3254 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про те, що згідно документів, які знаходяться у його особово-пенсійній справі № ХА-18757, встановлено грубі порушення військової дисципліни, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню бездоганне проходження військової служби, у зв`язку з чим комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби, протоколом № 38 від 08.12.2021, прийнято рішення відмовити у встановленні статусу відповідно до поданої ним заяви по пункту 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно протоколу № 38 від 08.12.2021 засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України, ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу ветерана військової служби, оскільки в період проходження військової служби атестаційними комісіями встановлені грубі порушення військової дисципліни, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню бездоганне проходження військової служби. Цим протоколом підтверджено загальну та календарну вислугу позивача.

Позивач не погодився із висновками цього протоколу та подав голові комісії письмові пояснення та заперечення від 10.01.2022.

У відповідь на вказану заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 25.01.2022 № ССВ/130 повідомив позивача про те, що з аналізу протоколів засідання вищевказаної належної комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 вбачається, що у листопаді 2021 року він вже звертався до комісії з аналогічною заявою. Протокольним рішенням № 38 від 08 грудня 2021 року (пункт 1) було відмовлено у встановленні статусу ветерана військової служби у зв`язку з відсутністю належних правових підстав. Про вказане рішення та його характер позивача було повідомлено засобами поштового зв`язку листом за вих. № ССВ/3254 від 09.12.2021. Вищезазначене протокольне рішення комісії не було скасоване чи змінене у встановленому законодавством порядку, а тому підлягає до застосування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1 у встановленні статусу ветерана військової служби, не повно з`ясувавши всі обставини для надання такого статусу, а тому протокол № 38 від 08.12.2021 засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього вважав, що оскільки судом визнано протиправним та скасовано протокол засідання відповідача, необхідно задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання статусу ветерана військової служби з видачею посвідчення і врученням нагрудного знака Ветеран військової служби.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (далі Закон № 203/98-ВР) визначає статус ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їхніх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону № 203/98-ВР, ветеранами військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, зокрема, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Проаналізувавши вищенаведену норму, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ветеранами військової служби визначаються громадяни, які бездоганно прослужили на військовій службі 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не заперечується наявність у позивача 25 років військової служби.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу ветерана військової служби стало те, що в період проходження військової служби атестаційними комісіями встановлено грубі порушення військової дисципліни, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню бездоганне проходження військової служби (а. с. 18).

До такого висновку комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України дійшла на підставі, зокрема: копії постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.09.2011 про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1 обвинуваченого по ст. ст. 122, 296 Кримінального кодексу України; копії атестації за період з квітня 2006 року по червень 2011 року, копії атестації за період з червня 2011 року по листопад 2011 року; копії оцінної картки військовослужбовця з листопада 2010 року до 01 листопада 2011 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що такі висновки відповідача спростовуються наступними документами, які наявні у матеріалах справи.

Так, Листом Департаменту кадрової політики Mіністерства оборони України від 28.12.2011 № 4608, який напралений Міністру оборони україни ОСОБА_2 , встановлено сумнівність висновків за результатами щорічного оцінювання за 2011 рік. Крім цього, доручено начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України прийняти рішення щодо укладення з ОСОБА_1 нового контракту про проходження військової служби у зв`язку з тим, що за попередні роки офіцер характеризувався позитивно (а. с. 29).

Листом від 16.01.2012 № 212 начальника управління особового складу - заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України підтверджено рішення Міністра оборони України від 29.12.2011 про продовження з позивачем військової служби на займаній посаді та про остаточне рішення щодо подальшого службового використання прийняття за підсумками реального щорічного оцінювання за 2012 рік (а. с. 29 зворот).

Листом тимчасово в. о. начальника управління особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.03.2012 № 1231 повідомлено ОСОБА_1 про те, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.03.2012 № 225 пункт 2 наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.03.2012 № 198 щодо звільнення його з військової служби скасований (а. с. 30)

Крім цього, листом військової прокуратури Луцького гарнізону від 04.04.2012 № 888 підтверджено, що командир військової частини НОМЕР_1 не встановив систематичне невиконання ОСОБА_1 умов контракту, оскільки щорічне оцінювання у 2011 році не проводилось. Також, у цьому листі зазначено, що у 2011 році командир військової частини НОМЕР_1 періодичне атестування провів формально та із матеріалів таких атестацій не вбачається, що ОСОБА_1 не виконував будь-яких зобов`язань та інших умов контракту (а. с. 28).

Службовими характеристиками заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2011 (а. с. 23) та командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (а. с. 24), а також оцінною карткою військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 за період з 01.11.2011 по 01.11.2012, підтверджено відповідність позивача займаній посаді, а також вказано на те, що позивач зарекомендував себе професійно грамотним, дисциплінованим та працелюбним офіцером, обов`язки за посадою опанував у повному обсязі та виконує їх з високою відповідальністю (а. с. 27).

Крім цього, ОСОБА_1 нагороджений відзнакою начальника Генерального штабу нагрудним знаком Учасник АТО та медалями За сумлінну службу ІІІ та ІІ ступеня, а також медаллю Захиснику Вітчизни. (а. с. 25 зворот - 26 зворот).

Проаналізувавши вищенаведені документи, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки відповідача, що в період проходження військової служби атестаційними комісіями встановлено грубі порушення військової дисципліни, систематичне невиконання умов контракту, що суперечить визначенню бездоганне проходження військової служби. Оскільки, матеріалами справи не підтверджено, що позивач систематично не виконував умов контракту та свої безпосередні службові обов`язки.

За встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив у встановленні статусу ветерана військової служби, а тому оскаржуваний протокол № 38 від 08.12.2021 засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по встановленню (підтвердженню) статусу ветерана військової служби пенсіонерам Міністерства оборони України підлягає скасуванню.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 2 ст. 5 Закону № 203/98-ВР, ветеранами військової служби, визнаються громадяни України, зокрема, особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у листі від 09.12.2021 № № ССВ/3254 (а. с. 9), від 21.12.2021 № ССВ/3318 (а. с. 10) повідомив позивача, також про це зазначив у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 встановлена відповідна група інвалідності, яка надає право на встановлення статусу ветерана військової служби на підставі п. 2 ст. 5 Закону № 203/98-ВР.
Враховуючи вищевикладене, оскільки протокол № 38 від 08.12.2021 підлягає скасуванню та те, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 статусу ветерана військової служби.

Таким чином, апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 140/3214/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 31.08.2022