Справа № 640/19049/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Київ № 640/19049/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доСекретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
В С Т А Н ОВ И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8, ) , в якому просить суд скасувати рішення начальника Управління моніторингу прав на звернення та інформацію Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Коваля Артема Олеговича і надіслати справу на новий розгляд.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач вважаючи, що працівниками АТ КБ «Приватбанк» порушено його право на звернення, передбачене ст. 40 Конституції України і Законом України «Про звернення громадян», звернувся зі зверненням до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, з проханням провести перевірку і притягнути винних осіб до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 212-3 КУПАП. Листом начальника Управління моніторингу прав на звернення та інформацію від 23.06.2021 №17955.4/Р-8984.3/21/30.2, повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для застосування додаткових заходів реагування за скаргою від 14.05.2021, у зв`язку з не підтвердженням порушення права на звернення та отримання відповіді. Позивач не погоджуючись із вказаною відповіддю, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

22.05.2021 позивач вирішив скористатися своїм правом на звернення, передбаченим Законом України "Про звернення громадян", і подати усне звернення до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", з метою чого, зателефонував на номер гарячої лінії АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 3700.

У перший дзвінок, здійснений о 22:09, позивач говорив з оператором ОСОБА_2 (внутрішній номер НОМЕР_2 ). ОСОБА_2 відмовив позивачу в записі і реєстрації звернення, на підставі того, що звернення за наданою темою не розглядаються.

Далі, о 22:21 ОСОБА_1 був здійснений ще один дзвінок. Оператор ОСОБА_3 (внутрішній номер НОМЕР_3 ) так само відмовилася прийняти його звернення і скаргу на бездіяльність попереднього оператора.

Після чого, о 22:31 ОСОБА_1 спробував зробити ще один дзвінок, але голосовий інформатор повідомив, що йому слід звернутися в чат на інтернет-сайті pb.ua, і він не отримав доступ до зв`язку з оператором.

У чаті позивачу зробили Callback, і o 23:08 йому надійшов дзвінок, в ході якого він зв`язався з оператором ОСОБА_4 (внутрішній номер НОМЕР_4 ).

На цей раз, оператор повідомила, що він може промовити своє звернення, так як дзвінки записуються. Однак надалі оператор повідомила, що офіційну відповідь він зможе отримати тільки в разі направлення письмового звернення. Реєструвати його звернення оператор відмовилася.

За твердженнями позивача, після уточнення теми звернення, почалася тривала дискусія з оператором чату ОСОБА_5 , який наполягав на тому, що відповідь на усні звернення може бути дана тільки на лінії 3700 або в чаті. Після вказання на Закон України "Про звернення громадян", оператор повідомив, що письмова відповідь ним була отримана. Однак, ОСОБА_1 попросив надати офіційну відповідь з підписом керівника. Але оператор чату повідомив, що він може отримати офіційну відповідь тільки в разі направлення письмового звернення.

Позивач наголошує, що виклад діючих положень законодавства оператор чату ігнорував, посилаючись на внутрішні правила АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Але він повідомив, що листування фіксується.

На підставі ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", згідно із якою громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності має право знайомитися з матеріалами перевірки, позивач просив оператора чату вказати йому номер зареєстрованого усного звернення. Оператор чата повідомив, що номер реєстрації відсутній.

Позивач вважає, що працівниками АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було порушено його право на усне звернення.

ОСОБА_1 звернувся до народних депутатів України, які на підставі ст. 28 Закону України "Про звернення громадян", ст. 16, ч. 5 ст. 17 Закону України "Про статус народного депутата України" надіслали депутатське звернення до керівництва АТ КБ "ПРИВАТБАНК" щодо порушення його права на звернення. З цього приводу ним були отримані відповіді від АТ КБ "ПРИВАТБАНК":

09.06.2021 за підписом Спеціаліста 3-го рівня по роботі з запитами клієнтів та держорганів ГО ОСОБА_6 ;

15.06.2021 за підписом Спеціаліста 3-го рівня по роботі з запитами клієнтів та держорганів ГО ОСОБА_6 ;

15.06.2021 за підписом Заступника керівника департаменту по вдосконаленню бізнес-процесів і технологій ГО ОСОБА_8

У відповідях від 09.06.2021, 15.06.2021 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає: «З метою оперативного вирішення будь-якого питання, пов`язаного з банківським обслуговуванням, клієнти Банку можуть завжди скористатись каналами зв`язку, визначеними умовами та правила надання банківських послуг (далі - Умови).

Так, для встановлення контакту з Банком клієнт має право цілодобово телефонувати на номери: 3700 - для дзвінків в межах України; +38 - для дзвінків з-за кордону; та цілодобово звертатися до чату-online через систему Приват24 та/або головний сайт Банку у мережі інтернет (п. 1.1.2.2.3 Умов).

При цьому, якщо питання потребує детальнішого розгляду, оператори контактцентру зареєструють звернення для подальшого аналізу.

Якщо ж на думку заявника питання не вирішено за усним зверненням, останній може звернутись шляхом направлення до Банку письмового (у т.ч. електронного) звернення.

Такі звернення можуть бути направлені на адресу Банку для листування: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, або на адресу електронної пошти:

З огляду на вказане, надаючи клієнтам можливість звернутися як в усній, так і в письмовій формі, Банк жодним чином не порушує визначене Законом право на звернення,

Банк завжди готовий до співпраці на основі відповідності взаємних дій законодавству України.

Однак, слід розділяти звернення, які озвучуються оператору від громадянина, як клієнта, і від громадянина, як звернення в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Позивач стверджує, що у всіх його зверненнях з операторами він повідомляв, що бажає залишити звернення в порядку Закону України "Про звернення громадян". Однак вони не приймалися, а коли оператор 288427 повідомила, що він може промовити своє звернення, і воно буде зафіксовано, після звернення повідомила, що офіційна відповідь може бути надана лише в разі письмового звернення.

Також і у відповіді від 09.06.2021 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає, що якщо ж на думку заявника питання не вирішено за усним зверненням, останній може звернутись шляхом направлення до Банку письмового (у т.ч. електронного) звернення.

Позивач стверджує, що відповідь на усні звернення, подані в порядку Закону України "Про звернення громадян", повинні також надаватись офіційним листом.

Таким чином позивач вважаючи, що працівниками АТ КБ "ПРИВАТБАНК" було порушене його право на звернення, передбачене ст. 40 Конституції України і Законом України "Про звернення громадян", подав звернення, на підставі ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 13 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" до уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, з проханням провести перевірку і притягнути винних осіб до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 212-3 КУПАП.

Відповідач надав відповідь за підписом начальника Управління моніторингу прав на звернення та інформацію ОСОБА_7 .

Згідно відповіді, встановлено, що усне звернення позивача до АТ КБ «Приватбанк» було записано та зареєстровано за вх. №1242049-ВБ від 31.05.2021 відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України "Про звернення громадян". Відповідь на зазначене звернення надана листом від 04.06.2021 № 20.1.0.0.0/7-210531/9069 АТ КБ «Приватбанк», який було надіслано на зазначену у зверненні електронну адресу, у термін визначений Законом (у додатку).

Позивач вважає, що відповідач не прокоментував відповіді тих операторів, які відмовилися у прийомі звернення, і останнього оператора, якому він озвучив звернення, але яка повідомила, що офіційну відповідь він зможе отримати лише через письмове звернення.

Таким чином позивач вважає, що рішення щодо не притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставне та підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96) передбачено право громадян України звернутися до місцевого самоврядування із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 19 Закону №393/96 визначено обов`язки органів місцевого самоврядування, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно зі статтею 4 Закону №393/96 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

На підставі статті 15 Закону №393/96 органи місцевого самоврядування та їх посадові особи до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 23.12.1997 №776/97-ВР (далі - Закон №776/97) парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 затверджений Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Порядок №18/02-13).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Порядку №18/02-13 (у редакції на час розгляду скарги позивача) підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку).

Відповідно до підпункту 3.6 Порядку №18/02-13 під час провадження можуть вживатись такі заходи: надання роз`яснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків;

Згідно з підп. 3.10 Порядку №18/02-13 повідомлення автора звернення про відкриття провадження та його інформування про результати провадження здійснюється тим структурним підрозділом, який визначено головним виконавцем провадження, з урахуванням інформації, наданої співвиконавцями.

Підпунктом 6.1 Порядку №18/02-13 встановлено, що провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджений наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 (далі - Порядок №3/02-15) (у редакції на час розгляду скарги позивача) визначає механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 188-39, 188-40 та 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (підпункт 1.1).

Відповідно до підпункту 1.2 Порядку №3/02-15 уповноважені особи складають протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірної відмови в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації; обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом; іншого порушення Закону України "Про звернення громадян".

Згідно з підп.2.1 Порядку №3/02-15 протокол про адміністративне правопорушення складається в рамках провадження, що здійснюється відповідно до Порядку здійснення провадження Уповноваженого з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини, затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, а також під час здійснення моніторингових візитів та перевірок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також фізичних або юридичних осіб.

Статтею 212-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення. Частиною 7 статті 212-3 КУпАП передбачено, що незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України "Про звернення громадян" - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час здійснення провадження представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дійшов висновку про відсутність підстав для складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 212-3 КУпАП.

Суд зазначає, що незгода заявника зі змістом відповіді не може свідчити про порушення самого права на звернення, парламентський контроль щодо додержання якого здійснює Уповноважений. Незгода позивача з прийнятим за результатами розгляду його скарги рішенням пов`язана лише з відмовою відповідача у притягненні до відповідальності операторів АТ КБ «Приватбанк», які, на думку останнього, порушили його законні права на отримання відповіді на запитувану інформацію.

За наявного правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідь представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на заяву позивача від 04.06.2021 №20.1.0.0.0/7-210531/9069 є повною.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа