Справа № 120/3826/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 вересня 2022 р. Справа № 120/3826/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби (далі-відповідач), у якому просило:

визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості №UA401000/2022/000009/2 від 07.02.2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 03.02.2022 року він придбав автомобіль марки "Shkoda", 2014 року випуску у Республіці Польща.

Під час митного оформлення автомобілів в митній декларації позивач зазначив вартість вказаного автомобіля 16 000,00 польських злотих.

На підтвердження заявленої вартості позивач надав рахунок-фактура (інвойс) № 16/02/2022 від 03.02.2022 року, акт митного огляду б/н від 03.02.2022 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , довідку транспортних витрат б/н від 07.02.2022 року, договір № 01/90 від 21.01.2022 року, скрін з сайту, на якому продавався автомобіль, квитанцію про оплату вартості автомобіля.

Разом з тим, відповідач направив позивачу електронні повідомлення про витребування додаткових документів, оскільки дійшов висновку, що надані позивачем документи не містять всіх необхідних відомостей та не підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару.

Позивач не надав митному органу додаткових документів у зв`язку з їх відсутністю.

Однак відповідачем прийнято рішення про корегування митної вартості товарів №UA401000/2022/000009/2 від 07.02.2022 року, згідно з яким митна вартість автомобіля визначена в сумі 32 354,80 польських злотих, що в гривневому еквіваленті складає 229 612,30 грн.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Ухвалою суду від 26.05.2022 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

14.06.2022 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказав, що відповідно до наказу № 689 від 11 вересня 2015 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» одним із джерел довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків є спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби.

В даному випадку, за ЕМД UA 401020/2022/005191 від 07.02.2022 року до митного оформлення було заявлено товар: автомобіль легковий, б/в, марка SKODA, модель - OCTAVIA, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення 2014, дата першої реєстрації - 03.03.2014, № кузова - ТМВ1 BBNE8E0157491.

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 03.02.2022 № Factura 16/02/2022, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 03.02.2022 № НОМЕР_1 , повідомлення про транспортні витрати б/н від 07.02.2022.

Враховуючи вищевикладене, декларанту було направлено електронне повідомлення, щодо надання додаткових документів. Декларант листом від 07.02.2022 №б/н відмовився від надання додаткових документів. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст.59 та ст.60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Джерелом числового значення митної вартості с пропозиція з продажу максимально схожої (тип кузова, двигун, рік, пробіг, комплектація) SKODA OCTAVIA 2014 року виготовлення з мінімальною вартістю розміщена на інтернет-ресурсі otomoto.pl (посилання https://www.otomoto.pl/oferta/skoda-octavia-salon-pl-aso-stan-bdb-ID6EaYVK.html) з вартістю 31 900PLN. Вартість доставки 100 євро (454.8PLN). Визначена митна вартість 32354.8PLN. В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п. 3 ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Також роз`яснюється право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 28.07.2022 року витребувано у Подільської митниці Держмитслужби належним чином завірених усіх документів, які подавалися ОСОБА_1 , до митного оформлення автомобіля.

04.08.2022 року представник відповідача подав клопотання про заміну відповідача Подільської митниці Держмитслужби на Вінницьку митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби, оскільке оскаржуване рішення виносилося саме Вінницькою митницею.

Розглянувши клопотання, суд вважає за необхідне замінити неналежного відповідача Подільську митницю Держмитслужби на Вінницьку митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

03.02.2022 року ОСОБА_1 придбав у Іедекори Гжегож Голеневські автомобіль, б/в, марки SKODA, модель - OCTAVIA, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення 2014, дата першої реєстрації - 03.03.2014, № кузова - ТМВ1 НОМЕР_2 , двигун-бензиновий, робочий об`єм циліндрів 1197 кубічних см, потужність двигуна 77 кВт, номер двигуна відомості відсутні, колісна формула 4х2, кількість місць для сидіння, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію 5, тип кузова універсал, колір сірий, призначений для використання по дорогах загального використання, категорія транспортного засобу М1, країна виробництва CZ.

Під час митного оформлення вказаного автомобіля заявлено вартість 16 000,00 злотих (по курсу 7,10 113 547,2010 грн.), що підтверджується відповідною квитанцією.

21.01.2022 позивач уклав договір № 01/90 «Про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів» з ФОП ОСОБА_2 .

З метою здійснення митного оформлення зазначених автомобілів представником позивача (митним брокером ФОП ОСОБА_2 ) подано декларацію форми МД-2 за № UA/401020/2020/005664, в якій зазначено митну вартість транспортного засобу в сумі 16000,00 PLN. До митної вартості автомобіля включено вартість доставки автомобіля в сумі 100 євро.

В процесі митного оформлення для підтвердження митної вартості автомобіля позивач самостійно надав такі документи:

рахунок-фактура (інвойс) № 16/02/2022 від 03.02.2022 року;

декларація про походження товару № РС/ААІ9478983 від 03.03.2022 року;

акт про проведення митного огляду UA 209030/2022 від 03.02.2022 року;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 ;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 03.02.2022 року;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 07.02.2022 року:

копія рішення польською мовою;

копія дозволу тимчасового польською мовою;

скрін з сайту, на якому продавався автомобіль;

сертифікат відповідності UA.005.010278-22 від 07.02.2022 року.

За результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2022/000160, у якій вказано, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару.

За результатами розгляду вказаних митних декларацій позивача та доданих до них документів відповідач дійшов до висновку, що подані для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товарів, а саме: у довідці про транспортні витрати відсутні конкретні числові значення складових митної вартості товару безпосередньо вартість транспортування та вартість страхування. Тому відповідач направив позивачу електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів.

Позивач додаткових документів не надав, посилаючись на їх фактичну відсутністю і те, що митному органу надано всі необхідні та передбачені законом документи.

У зв`язку з чим відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товару № UA401000/2022/000009/2 від 07.02.2022 року.

Обставинами прийняття рішення стало те, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура(інвойс) від 03.02.2022 року, № Facture /02/2022, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 03.02.2022 № НОМЕР_1 , повідомлення про транспортні витрати б/н від 07.02.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу України (далі - МКУ) визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МКУ. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної' вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Так, у довідці про транспортні витрати б/н від 03.02.2022 відсутні конкретні числові значення складових митної вартості товару, а саме: безпосередньо вартість транспортування, безпосередньо вартість страхування. Також зазначено, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної' ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Жоден з вищенаведених документів до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МКУ в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості. В той же час на момент митного оформлення в мережі Інтернет на сайті otomoto.pl наявні пропозиції про продаж схожих транспортних засобів за ціною, що значно перевищує заявлену декларантом митну вартість (найнижча 31900РLМ). Таким чином, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої' митної вартості товару. Враховуючи вищевикладене, декларанту було направлено електронне повідомлення, щодо надання додаткових документів. Декларант листом від 07.02.2022 №б/н відмовився від надання додаткових документів. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст.59 та ст.60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Джерелом числового значення митної вартості є пропозиція з продажу максимально схожої (тип кузова, двигун, рік, пробіг, комплектація) SKODA OCTAVIA 2014 року виготовлення з мінімальною вартістю розміщена на інтернет-ресурсі otomoto.pl (посилання https://www.otomoto.pl/olerta/skoda-octavia-salon-pl-aso-stan -bdb-ID6EaYVK.html) з вартістю 31900РLN. Вартість доставки 100 євро (454,8 РLN). Визначена митна вартість 32354,8 РLN В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п.3 ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МКУ. Також роз`яснюється право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Позивач не погоджується з даним рішенням про коригування митної вартості автомобіля, за яким митна вартість автомобіля визначена у сумі 32354,8 злотих, що в гривневому еквіваленті становить 229 612,30 грн., а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після придбання автомобілів марки SKODA, модель - OCTAVIA, з метою його належного оформлення, митний брокер ОСОБА_2 від імені позивача ОСОБА_3 подав відповідачу митну декларацію та для підтвердження заявленої вартості транспортних засіб надав митному органу такі документи по автомобілю (повний перелік документів наведений вище):

рахунок-фактура (інвойс) № 16/02/2022 від 03.02.2022 року;

декларація про походження товару № РС/ААІ9478983 від 03.03.2022 року;

акт про проведення митного огляду UA 209030/2022 від 03.02.2022 року;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 ;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 03.02.2022 року;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 07.02.2022 року:

договір про надання послуг митного брокера № 01/90 від 21.01.2022 року;

копія рішення польською мовою;

копія дозволу тимчасового польською мовою;

скрін з сайту, на якому продавався автомобіль;

платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів 5081-1707-3547-0461 від 02.02.2022 року;

копія митної декларації країни відправлення 22PL402010E0153916 від 03.02.2022 року;

сертифікат відповідності UA.005.010278-22 від 07.02.2022 року;

Аналізуючи вказані документи, суд доходить висновку, що вони є достатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості транспортних засобів. Водночас відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю певних розбіжностей, які зазначені в оскаржуваному рішенні.

Так, відповідач вказує на те, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару, оскільки у довідці про транспортні витрати відсутні конкретні числові значення складових митної вартості товару, а саме: безпосередньо вартість транспортування та безпосередньо вартість страхування. Тому, на думку відповідача, позивач не підтвердив витрати на транспортування та страхування.

Перевіряючи вказані доводи, судом встановлено, що до митного оформлення митним брокером позивача було подано повідомлення про транспортні витрати № б/н від 07.02.2022 на суму 100 євро по автомобілю.

Вказане повідомлення містить необхідну інформацію щодо фактичних витрат позивача на транспортування, а тому суд критично оцінює твердження відповідача, що вони не дають змоги достовірно встановити значення складових митної вартості товару.

Більше того, суд звертає увагу на істотну розбіжність між змістом вимоги митного органу про надання додаткових документів та прийнятими у підсумку рішенням про коригування митної вартості товару.

Адже під час митних процедур відповідач запропонував надати позивачу додаткові документи, що стосуються виключно витрат на транспортування (та страхування), тобто не ставив під сумнів задекларовану вартість самого товару (автомобіля), а всі його зауваження стосувалися лише складових митної вартості до ціни договору.

Натомість оскаржуваним рішенням відкориговано у бік збільшення саме фактичну вартість товару, що свідчить про непослідовність дій суб`єкта владних повноважень.

Крім того, суд враховує, що в митній декларації країни відправлення зазначена вартість автомобіля в сумі 16000,00 PLN і саме за такою вартістю позивач здійснював митне оформлення товару в Україні. Будь-яких розбіжностей в цій частині судом не встановлено.

Відтак посилання відповідача на відсутність достатніх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару суд вважає безпідставними.

Отже, на думку суду, надані декларантом документи підтверджують походження товарів, їх якісні та вартісні характеристики. Відтак суд вважає, що позивач для визначення митної вартості імпортованого товару надав митному органу необхідні документи, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, що підлягає розмитненню, та не містять неточностей чи розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.

Частиною третьою статті 54 МК України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 55 МК України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митниці інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки. Водночас така інформація ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, але не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів. Також, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

В постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд висловив таку правову позицію: "у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом".

Суд зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, інформації, в тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну.

Водночас суд погоджується з доводами позивача, що використана відповідачем пропозиція з продажу схожого автомобіля не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки при цьому не враховуються індивідуальні ознаки товару, такі як пробіг транспортного засобу, країна його виробництва, загальний стан тощо.

Також суд зауважує, що наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.04.2019 у справі № 810/1479/16.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що оспорюване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак заявлений позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2022/000009/2 від 07.02.2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 01.09.2022.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Вінницька митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби (код ЄДРПОУ ВП: 43997544, місцезнаходження юридичної особи: вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034).

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна