Справа № 420/2791/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/2791/22

Категорія: 113030000

Головуючий в 1 інстанції: Науменко А.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2022 року за матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.07.2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста Білгород-Дністровського РВ ГУДМС в Одеській області від 16 липня 2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення - передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 08.04.2022 року позов було залишено без руху, оскільки був поданий з порушенням вимог ст.ст.123, 160, 286 КАС України, а саме: підстави, поважності причин пропуску звернення до суду, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не підтверджені належним чином, а тому визнані судом неповажними.

Встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 10.06.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.07.2021року - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 10.06.2022 року та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що не отримував ухвали суду про від 08.04.2022 року про залишення позовної заяви без руху, що підтверджується матеріалами справи, а саме конвертом з відміткою про повернення поштового відправлення. До того ж, представник позивача адвокат Кузьміних І.М. не повідомляла апелянта про прийняття ухвали від 08.04.2022 року, оскільки договір про надання правової допомоги між нею та апелянтом було розірвано 09.03.2022 року. Таким чином, апелянт зазначає, що якби він отримав ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2022 року про залишення позовної заяви без руху, то виконав би вимоги ухвали у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вимоги ухвали суду від 08 квітня 2022 року у строк, встановлений ухвалою суду, не були усунуті, а тому прийшов до висновку, що позовна заява підлягає поверненню. При цьому суд вказав, що згідно рекомендованого поштового відправлення, ухвала про залишення позову без руху від 08.04.2022 року направлялась на адресу позивача, що зазначена в позовній заяві, проте була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній». Також вказану ухвалу було направлено на електрону адресу позивача. Крім того, ухвала суду про залишення позову без руху розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступною.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 251 КАС України.

За змістом ч.ч.5,11 ст.251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями ч.6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст.131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Колегія суддів зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена положеннями КАС України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

При цьому, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» тощо, з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відтак, встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 25.06.2021 року по справі № 420/1520/20, від 28.09.2021 року по справі № 420/3722/20, від 11.08.2022 року по справі № 916/514/21, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст. 11, 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Крім того, ухвала суду першої інстанції від 08.04.2022 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11.04.2022 року.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції направляв ухвалу від 08.04.2022 року про залишення апеляційної скарги без руху представнику позивача адвокату Кузьміних І.М. через підсистему «Електронний суд», яку останній отримав 13.04.2022 року (відповідно до довідки про доставку електронного листа).

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта стосовно розірвання договору про надання правової допомоги із представником та неповідомлення останнім позивача про існування ухвали від 08.04.2022 року, оскільки цікавитися станом відомих судових проваджень повинні саме сторони справи, котрими в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч.1 ст.46 КАС України).

З огляду на зазначене, зокрема те, що поштове відправлене з копією ухвали суду від 08.04.2022 року надіслано за адресою, що відповідає адресі місця знаходження позивача, вказаної в позовній заяві; сторонами справи не заперечується правильність зазначення судом першої інстанції вказаної поштової адреси; відомостей про наявність у позивача інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, або їх зміну, в матеріалах справи не міститься; колегія суддів приходить до висновку про вчинення судом першої інстанції всіх можливих дій для повідомлення позивача про прийнята ухвали від 08.04.2022 року, що, як вже зазначалось, може вважатись належним повідомленням сторони про прийняття відповідного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції належним чином сповіщено позивача про прийняття ухвали суду від 08.04.2022 року про залишення позовної заяви без руху, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду першої інстанції 02. 06.2022 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», станом на 10.06.2022 року недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 08.04.2022 року, виконані не були, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 30 серпня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова