Справа № 420/5450/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/5450/22

Головуючий І інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 13.05.2022р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.10.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, а також третьої особи - ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно включення у довідку вiд 16.03.2021р. за №ЮО102523 про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019р. для перерахунку пенсії з 01.04.2019р. в зменшеному розмірі додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 5% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь - 5% від посадового окладу та відмови подання до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням з 01.04.2019р. розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 25% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь - 15% від посадового окладу;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовити та направити до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії із зазначенням з 05.03.2019р. у довідці розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 25% від посадового окладу та доплати за науковий ступінь - 15% вiд посадового окладу для перерахунку пенсії з 01.04.2019р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та, з моменту набрання чинності рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, має право на перерахунок призначеної пенсії із урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення. Відповідачем була видана на ім`я позивача оновлена довідка про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019р. для перерахунку пенсії. Разом із тим, на думку позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно та безпідставно були зменшені розміри додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 5% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь - 5% від посадового окладу.

Ухвалою суду 1-ї інстанції від 15.04.2022р. вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо включення в довідку від 16.03.2021р. №ЮО102523 про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019р. для перерахунку пенсії з 01.04.2019р. в зменшеному розмірі додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання 5% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 5% від посадового окладу та відмови подання до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення із урахуванням з 01.04.2019р. розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 25% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь - 15% від посадового окладу. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовити та направити до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із зазначенням з 05.03.2019р. у довідці розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 25% від посадового окладу та доплати за науковий ступінь - 15% від посадового окладу для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019р. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі - 992,40 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 15.06.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2022р. та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги наголошує, що він не отримував копій позовної заяви (з додатками) та ухвали про відкриття провадження, у зв`язку із чим йому було невідомо про розгляд даної справи у суді.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

08.07.2022р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

12.07.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - полковник ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та з 2003р. отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ОСОБА_1 проходив військову службу у Одеському інституті Сухопутних військ на посаді заступника начальника факультету з навчальної та наукової роботи - начальник навчальної частини.

У 1989р. ОСОБА_1 було присвоєно науковий ступінь «кандидата військових наук», що підтверджується копією диплома кандидата наук від 18.01.1989р. серії НОМЕР_1 , а в 1994р. - присвоєне вчене звання «доцента», що підтверджується копією атестата доцента від 22.02.1994р. серії НОМЕР_2.

Відповідно до розрахунку на пенсію за вислугу років служби ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06.05.2003р. №ЮО102523 та на підставі довідки Одеського ордена Леніна інституту Сухопутних військ від 06.03.2003р. №11 про додаткові види грошового забезпечення (доплата за вчене звання та за науковий ступінь - 25% від посадового окладу) для нарахування пенсії ОСОБА_1 при первинному призначенні пенсії з 06.03.2003р. за вислугу років було встановлено доплату за науковий ступінь «кандидат наук» та доплату за вчене звання «доцент» в розмірі - 25% від посадового окладу.

06.03.2008р. ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 було видано довідку №ЮО102523 про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою, згідно з якою до його грошового забезпечення включені з 01.01.2008р. такі додаткові види грошового забезпечення: доплата за науковий ступінь в розмірі - 15% від посадового окладу та доплата за вчене звання в розмірі - 25% від посадового окладу.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. у справі №420/12584/20, 16.03.2021р. відповідачем на ім`я ОСОБА_1 видано довідку №ЮО102523 про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 05.03.2019р.

У довідці від 16.03.2021р. №ЮО102523 до грошового забезпечення ОСОБА_1 включені такі складові: посадовий оклад; оклад за військове звання (полковник); відсоткова надбавка за вислугу років (60%); надбавка за особливості проходження служби (65%); надбавка за таємність (15%); надбавка за науковий ступінь (5%); надбавка за вчене звання (5%); премія (35%).

У січні 2022р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо оформлення та надіслання до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою, до складу якою включити додаткові види грошового забезпечення з 05.03.2019р. в підвищеному розмірі: надбавку за науковий ступінь - 15% та надбавка за вчене звання - 25% від посадового окладу.

20.01.2022р. відповідач склав лист-відповідь №943/576 на ім`я позивача в якому повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 складові довідки від 16.03.2021р. №ЮО102523 визначено вірно, оскільки згідно з пп.2,3 п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 доплату за науковий ступінь кандидата наук встановлено у розмірі - 5% посадового окладу, доплату за вчене звання доцента (старшого наукового співробітника) у розмірі - 5% посадового окладу.

Не погоджуючись з вказаними діями та рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, як наслідок, наявності правових підстав для зобов`язання відповідача виготовити та направити пенсійного органу оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії із зазначенням з 05.03.2019р. у довідці розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 25% від посадового окладу та доплати за науковий ступінь - 15% від посадового окладу для перерахунку його пенсії.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, не може погодитися із наведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, зі змісту поданої апеляційної скарги слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 заперечує сам факт отримання ним процесуальних документів (зокрема, ухвали про відкриття провадження у справі). Наведена обставина, у свою чергу, позбавила його можливості здійснювати захист своїх прав та інтересів у судовому процесі.

Отже, визначальною обставиною у розрізі наведених вище доводів апелянта є беззаперечне встановлення та з`ясування судом факту вручення відповідачу ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, а також копій позовної заяви з додатками.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з ч.1 ст.44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Як передбачено ч.1 ст.11 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або ж обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Норми КАС України встановлюють для судів певну процедуру надсилання процесуальних документів учасникам судового процесу, необхідність їх виклику та заслуховування у судовому засіданні.

Статтею 174 КАС України регламентовано, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.251 цього Кодексу.

При цьому, з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи одночасно надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Таким чином, передумовою для розгляду справи судом є, серед іншого, належне направлення учасникам справи ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви. Належність означає інформування учасників судової справи у спосіб та за формою, що передбачена процесуальним законодавством.

Як уже встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022р. було прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою, відповідачу запропоновано протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Копії позовної заяви із додатками, ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, а також інформація про процесуальні права та обов`язки скеровані на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) згідно із супровідним листом Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2022р. №420/5450/22/23586/22, що стверджується відповідною роздруківкою.

Водночас, варто зазначити про те, що підсистеми «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистема відео-конференц-зв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) офіційно розпочали своє функціонування з 05.10.2021р.

За правилами пп.15.1 та 15.15 п.15 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Суд вручає судові рішення в паперовій формі.

У відповідності до п.16 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Правила ж спрямування копій судових рішень було визначено у ст.167 КАС України (в редакції КАС України до 15.12.2017р.), а саме із урахуванням специфіки постановлення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, надсилання судового рішення здійснювалося безпосередньо рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У свою чергу, порядок вручення учасникам справи судового рішення визначається ст.251 КАС України, за змістом ч.5 якої, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч.11 ст.251 КАС України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції доходить переконливого висновку про те, що надіслання апелянту копії ухвали від 15.04.2022р. про відкриття провадження у справі, а також копій позовної заяви з додатками відбулося не у спосіб, встановлений процесуальним законом.

Матеріали даної справи не містять доказів направлення апелянту вищевказаних документів в паперовій формі поштовим відправленням.

Отже, суд першої інстанції достовірно не встановив факт отримання відповідачем копії ухвали від 15.04.2022р. про відкриття спрощеного позовного провадження, а також копій позовної заяви з додатками. Направивши ці документи на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції не зміг забезпечити її вручення відповідачу.

Разом із тим, матеріалами даної справи не містять заяв (клопотань) відповідача про надіслання копії процесуальних документів на електрону адресу: .

Тож, за відсутності у відповідача - суб`єкта владних повноважень зареєстрованої офіційної електронної адреси, враховуючи положення ст.251 КАС України, належним способом врученням копій процесуальних документів та копій позовної заяви з додатками є їх надсилання у паперовій формі з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 6 Конвенції кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, а тому особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Відповідно практики Європейського суду з прав людини загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23.06.1993р., п.63, Серія А, №262), вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (рішення у справі «Діліпак та Каракайя проти Туреччини» (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви №7942/05 та №24838/05, п.77, від 04.03.2014р.).

Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення у справах «Авотіньш проти Латвії», заява №17502/07, п.119, ЄСПЛ 2016, та «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27.10.1993р., п.33, Серія А №274). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження із цього приводу. Так, під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява №30428/96, п.п.17 та 18, від 06.02.2001р.).

На національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або ж інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia), заява №2430/06 та інші, п.36, від 31.05.2016р.). У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, п.70, від 21.05.2015р., із подальшими посиланнями).

Звідси, розгляд справи судом без здійснення спроб дізнатись, чи була позовна заява та інші процесуальні документи вручені сторонам або чи були останні повідомлені про наявний позов будь-яким іншим чином, фактично позбавить останніх можливості надати зауваження стосовно поданого позову та призведе до невиконання судом свого зобов`язання відносно дотримання закріпленого у ст.6 Конвенції принципу рівності сторін.

Із урахуванням наведеного, обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд є реалізацією однією із основних засад адміністративного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Наведені висновки в повній мірі стосуються й такої форми адміністративного судочинства як розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За наведених обставин справу розглянуто адміністративним судом за відсутності сторін, не повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Вищевикладене унеможливило участь відповідача у справі в суді першої інстанції, поданням ним відзиву, пояснень, тощо.

За правилами ч.3 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи той факт, що оскаржуване рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2022р. було ухвалено в порядку письмового провадження без належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі та неотримання останнім ухвали про відкриття провадження і копії позовної заяви, чим відповідач, зокрема, обґрунтовує свою апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про наявність безумовних підстав, передбачених ч.3 ст.317 КАС України, для скасування цього рішення та ухвалення нового рішення суду у цій справі.

Вирішуючи ж наведений спір по суті, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Як визначено ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами ч.1 ст.15 Закону №2011-XII, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ).

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Матеріалами даної справи підтверджується, що полковник ОСОБА_1 військову службу у Одеському інституті Сухопутних військ на посаді заступника начальника факультету з навчальної та наукової роботи - начальник навчальної частини.

Починаючи з 2003р. ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до довідки Одеського ордена Леніна інституту Сухопутних військ Міністерства оборони України від 06.03.2003р. за №11 про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії, при первинному призначенні пенсії позивачу було встановлено доплату за науковий ступінь «кандидат наук» та доплату за вчене звання «доцент» в розмірі - 25% від посадового окладу.

06.03.2008р. ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 було видано довідку №ЮО102523 про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою, яку він обіймав на день звільнення зі служби, згідно з якою до його грошового забезпечення, на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007р. №1294, включені з 01.01.2008р. такі додаткові види грошового забезпечення, як доплата за науковий ступінь в розмірі - 15% від посадового окладу та доплата за вчене звання в розмірі - 25% від посадового окладу.

У подальшому, як вбачається з матеріалів даної справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. у справі №420/12584/20 було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 64 Закону №2262-ХІІ, ст.9 Закону №2011-XII та із урахування положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019р. перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Згадане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили. Цей факт сторони не заперечують.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. у справі №420/12584/20, 16.03.2021р. відповідачем на ім`я ОСОБА_1 було видано довідку №ЮО102523 про розмір його грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 05.03.2019р., до якої включені наступні складові: посадовий оклад; оклад за військове звання (полковник); відсоткова надбавка за вислугу років (60%); надбавка за особливості проходження служби (65%); надбавка за таємність (15%); надбавка за науковий ступінь (5%); надбавка за вчене звання (5%); премія (35%).

Втім, позивач вважає, що відповідач, зменшивши розмір вказаних відсотків, порушив його право, оскільки розмір відсотків таких складових як надбавки за науковий ступінь та надбавки за вчене звання, які були визначені при призначенні пенсії, змінюватися не може.

У той же час, колегія суддів щодо спірних обставин звертає увагу на наступне.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано положеннями ст.63 Закону №2262-XII, згідно з якими перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо ж пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які надають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, на виконання вказаних вище законодавчих положень, приписами пп.2,3 п.6 Постанови №704 передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право виплачувати доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або ж доктора наук із відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10% посадового окладу, та доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5%, професора - 10% посадового окладу.

Зі змісту ж довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу від 16.03.2021р. №ЮО102523 вбачається те, що розміри доплат за надбавка за науковий ступінь та за вчене звання позивачу встановлено саме у відповідності до пп.2,3 п.6 Постанови №704 - у розмірі 5% посадового окладу кожна.

Колегія суддів наголошує, що на ОСОБА_1 насамперед поширюється дія положень Закону №2262-XII та Постанови №704, зокрема, і правила визначення доплати за науковий ступінь, що встановлені пп.2,3 п.6 Постанови №704 відносно наукового ступеня та вченого звання, і такі, беззаперечно, є спеціальними щодо спірних правовідносин.

У свою чергу, позивач також покликається на ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту», згідно з якою, науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15% та 25% посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25% посадового окладу, професора - 33% посадового окладу.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи позивача, з якими, у свою чергу, погодився і суд першої інстанції, адже вказаний Закон встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях. Втім, у спірних правовідносинах, позивач перебував у структурі підпорядкування Міністерства оборони України, тому гарантії соціального і правового захисту встановлюються Законом №2262-XII та іншими нормативно-правовими актами, що були прийнятими на його виконання, у тому числі Постановою №1294, яка була чинною станом на момент видачі довідки від 06.03.2008р. за №102523, і якою визначено доплату за науковий ступінь - 15% та доплату за вчене звання - 25%, а відтак саме в такому розмірі були на той час призначені вказані доплати.

Разом із тим, за змістом положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13.02.2008р. №45 та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, довідка про складові грошового забезпечення для перерахунку пенсії складається за аналогічною посадою, яку обіймав військовий пенсіонер на момент його звільнення, та з урахуванням складових грошового забезпечення за нормами, чинними на час проведення перерахунку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент видачі позивачу довідки від 06.03.2008р. №102523 діяла Постанова №1294, яка визначала доплату за науковий ступінь - 15% та доплату за вчене звання - 25%, однак на час проведення перерахунку пенсії діяли норми пп.2,3 п.6 Постанови №704, в яких, як зазначено вище, розмір доплат за науковий ступінь та вчене звання встановлено у розмірі - 5% посадового окладу кожна.

Станом на момент розгляду даної справи, вказані вище положення не скасовані та нечинними не визнані.

Таким чином, аналізуючи наведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, при видачі довідки про грошове забезпечення позивача від 16.03.2021р. №ЮО102523 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. у справі №420/12584/20, із зазначенням у ній доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання діяв відповідно до вимог Закону, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковим.

В обсязі встановлених обставин, висновки суду 1-ї інстанції ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не відповідають встановленим обставинам справи.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з положеннями ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок стосовно доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останнього.

У той же час, надаючи оцінку аргументам відповідача відносно того, що дії, які оскаржуються позивачем фактично вчинені на виконання рішення суду від 22.01.2021р. у справі №420/12584/20, а тому мають оскаржуватися ним в порядку та у спосіб, передбачений ст.383 КАС України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Тобто, КАС України дійсно передбачено спеціальні норми, які спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За правилами ч.6 ст.383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що необхідною передумовою для задоволення судом заяви про визнання протиправними рішень чи дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, є встановлення обставин протиправності таких рішень або ж дій відповідача.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому у ст.8 Конституції України «принципу верховенства права».

Як уже було зазначено судовою колегією, підставою для виготовлення та направлення спірної довідки про розмір грошового забезпечення було рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021р. у справі №420/12584/20, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.01.2022р. №943/576. Цим судовим рішення, ІНФОРМАЦІЯ_4 зобов`язано підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 64 Закону №2262-ХІІ, ст.9 Закону №2011-XII та з урахування положень Постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019р. перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Тобто, предметом спору у вказаній справі виступало питання наявності/відсутності у позивача права отримання відповідної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1, із включенням до неї відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

У свою чергу, питання щодо визначення конкретного розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача у даній справі не було предметом судового розгляду.

Так, на виконання рішення суду 1-ї інстанції від 22.01.2021р. у справі №420/12584/20 апелянт видав на ім`я позивача довідку від 16.03.2021р. №ЮО102523 про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 05.03.2019р., до якої включив надбавку за науковий ступінь у розмірі - 5% та надбавку за вчене звання у розмірі - 5%, що на думку позивача, є неправомірним, про що безпосередньо і вказано у даному позові (справа №400/5450/22).

Однак, незгода з такими діями (рішенням) відповідача, а саме визначення надбавки за науковий ступінь та надбавки за вчене звання (у конкретному відсотковому відношенні) є самостійною підставою для звернення до суду з відповідним адміністративним позовом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що надання судом оцінки діям (рішенню) відповідача щодо визначення розміру надбавки за науковий ступінь та за вчене звання, у межах судового контролю є неможливим, адже виходить за межі предмету розгляду у справі №420/12584/20, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Незважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги є цілком обґрунтованими та свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цієї справи.

У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом 1-ї інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.ч.1,3 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року - скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30.08.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко