Справа № 320/5725/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року №320/5725/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогами:

- зобов`язати державного виконавця Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №55477135 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

- зобов`язати державного виконавця Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю.М. скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн.;

- зобов`язати державного виконавця Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56501738 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

До суду 26.07.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.11.2021 Ухвалою Володарського районного суду Київської області у справі № 364/1159/15-ц виконавчий лист №2/364/14/16 визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак, станом на 27.06.2022 виконавче провадження №55477135 не закінчено з підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, проте виконавчий збір з вказаного виконавчого провадження продовжує стягуватись.

Позивач стверджує, що ухвала про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню породжує для органу державної виконавчої служби обов`язок розглянути всі правові наслідки, які випливають з цієї ухвали, зокрема розглянути питання про закінчення виконавчого провадження на іншій підставі, скасувати постанову про стягнення виконавчого збору і винести постанову про закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору. Важливо враховувати похідний характер і взаємопов`язаність всіх цих документів, оскільки при визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий підлягає поверненню.

Позивач вважає, що виконавче провадження №55477135 має бути закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Як наслідок, виконавчий збір стягуватись не повинен, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. А отже, державний виконавець повинен скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн. та винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56501738 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував. Зазначив, що Володарському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні перебувало виконавче провадження АСВП №55477135 з примусового виконання виконавчого листа №2/364/14/16 від 28.10.2016, виданого Володарським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк національний кредит» борг - 1290346,71 грн. Вказав, що 30.05.2018, виконавчий лист №2/364/14/16 від 28.10.2016 за заявою від представника стягувача за вх. №512/15.5-37/4 від 25.05.2018, повернуто згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, постанову про стягнення виконавчого збору АСВП №55477135 від 30.05.2018 винесено в окреме виконавче провадження. Тобто, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є невиконані зобов`язання, станом на момент розгляду справи в суді відомості щодо боржника ОСОБА_1 включені до Єдиного реєстру боржників. Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає виконанню у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку шляхом відкриття на його підставі окремого виконавчого провадження, державним виконавцем 30.05.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56501738 з примусового виконання постанови Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області №55477135 виданої 30.05.2018, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі - 128232,77 грн.

Відповідач стверджує, що оскільки постанова від 30.05.2018, про стягнення виконавчого збору не є виконавчим документом, виданим на виконання виконавчого листа Володарським районним судом Київської області №2/364/14/16 від 28.10.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк національний кредит» борг у сумі 1290346,71 грн., виконавче провадження №56501738 не може бути закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання постанови від 30.05.2018, про стягнення виконавчого збору не є подальшим примусовим виконанням виконавчого листа Володарського районного суду Київської області №2/364/14/16 від 28.10.2016, про стягнення з ОСОБА_1 користь ПАТ «Банк національний кредит» борг у сумі 1290346,71 грн., визнаного таким що не підлягає виконанню, а є окремим виконавчим документом, на виконання якого відкрито окреме виконавче провадження №56501738.

На думку відповідача, враховуючи вказане, що станом на день надання відзиву у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження №56501738 з примусового виконання з постанови Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 128232,77 грн.

До суду від сторін надішли клопотання про розгляд даної справи без участі їх представників.

Протокольною ухвалою від 11.08.2022, керуючись ч. 3 ст. 194 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що даний адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2016 Володарським районним судом Київської області видано виконавчий лист №2/364/14/16 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №VІР-1582-S08, про відкриття карткового рахунку та виконання рахунків за операціями з картки від 26.06.2014 в розмірі 1290346 грн. 71 коп.

У подальшому, 05.01.2018 старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Пігулевською К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55477135 з примусового виконання виконавчого листа №2/364/14/16 від 28.10.2016, виданого Володарським районним судом Київської області.

30.05.2018 старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа та у відповідності до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також, 30.05.2018 старшим державним виконавцем Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 128232,77 грн.

Крім того, 30.05.2018 старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56501738 з виконання постанови №55477135 від 30.05.2018 про стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави виконавчого збору у сумі - 128232,77 грн.

Виконання проваджень №55477135 та №56501738 спочатку покладено на державного виконавця - Пігулевську К.М. Згодом, виконання вказаних проваджень передано державному виконавцеві - Костюченко Ю.М.

30.11.2021 ухвалою Володарського районного суду Київської області у справі №364/1159/15-ц виконавчий лист № 2/364/14/16 виданий 28.10.2016 Володарським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №VІР-1582-S08, про відкриття карткового рахунку та виконання рахунків за операціями з картки від 26.06.2014 в розмірі 1290346 грн. 71 коп., визнано таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала Володарського районного суду Київської області від 30.11.2021 у справі №364/1159/15-ц набрала законної сили 15.12.2021.

Надалі, 14.01.2022 представником позивача - адвокатом Мельником О.С. до Володарського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено ухвалу Володарського районного суду Київської області від 30.11.2021 у справі № 364/1159/15-ц для виконання.

07.02.2022 представником позивача отримано лист-відповідь від Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області

У зазначеному листі зазначається, що: «Виконавче провадження №55477135 завершено за заявою від представника стягувача про повернення виконавчого документу без виконання Додатково повідомлено, що на виконанні додатково перебуває виконавче провадження №56501738 з примусового виконання постанови №55477135 від 30.05.2018, виданої Володарським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 128232,77 грн.».

Згідно з Інформацією про виконавче провадження №55477135 - воно завершено на підставі повернення виконавчого документу стягувачеві.

Згідно з Інформацією про виконавче провадження №56501738 з ОСОБА_1 здійснюється стягнення витрат на проведення виконавчих дій, зокрема в межах даного провадження 06.10.2020 винесено постанову про арешт майна боржника.

Також, у Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо ОСОБА_1 про існування виконавчого провадження №56501738 щодо стягнення з позивача виконавчого збору.

Представником позивача подано скаргу до Департаменту державної виконавчої служби. Не отримавши відповіді представник позивача направив адвокатський запит щодо результатів розгляду скарги. Згодом, 17.06.2022 засобами електронної пошти отримано відповідь від Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій зазначається наступне: «В свою чергу, оскільки постанова від 30.05.2018 про стягнення виконавчого збору не є виконавчим документом, виданим на виконання виконавчого листа Володарського районного судом Київської області № 2/364/14/16 від 28.10.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк національний кредит» борг - 1290346,71 грн., виконавче провадження №56501738 не може бути закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 2 статті 39 цього Закону, оскільки виконання постанови від 30.05.2018 про стягнення виконавчого збору не є подальшим примусовим виконанням виконавчого листа Володарського районного судом Київської області №2/364/14/16 від 28.10.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк національний кредит» борг - 1290346,71 грн., визнаного таким що не підлягає виконанню, а є окремим виконавчим документом, на виконання якого відкрито окреме виконавче провадження №56501738.

Станом на день надання відповіді у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження №56501738 з примусового виконання з постанови Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 128232,77 грн.».

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача щодо незакінчення виконавчого провадження №55477135 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та прийняттям постанови №56501738 про стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн., звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону № 1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 74 Закону №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Тобто, стягнення виконавчого збору пов`язане з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених інших дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2018 старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Пігулевською К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55477135 з примусового виконання виконавчого листа №2/364/14/16 від 28.10.2016, виданого Володарським районним судом Київської області.

Надалі, 30.05.2018 старшим державним виконавцем Володарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа та у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналізуючи норми Закону № 1404-VIII та положення Інструкції № 512/5, суд приходить висновку, що згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі 821/1109/17.

Вказане узгоджується з пунктами 20, 22 розділу III Інструкції № 512/5, відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином, законодавець визначив, що після повернення виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутого та залишок нестягненої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати послідуюче стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, така сума стягнення аж ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який після внесення змін до статті 27 Закону № 1404-VIII стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Отже, саме тому у випадках, передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 460/2478/19, від 26.01.2022 у справі №460/5748/21.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2018 старшим державним виконавцем Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову №55477135 про стягнення виконавчого збору із ОСОБА_1 у розмірі 128232,77 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження №56501738 з виконання постанови №55477135 від 30.05.2018 про стягнення із ОСОБА_1 у дохід держави виконавчого збору у сумі - 128232,77 грн.

Отже, враховуючи вищевказане судом встановлено, що відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, на момент виникнення спірних правовідносин, винесено постанову №55477135 від 30.05.2018 про повернення виконавчого документу та постанову №55477135 від 30.05.2018 про стягнення виконавчого збору.

Однак, 30.11.2021 ухвалою Володарського районного суду Київської області у справі №364/1159/15-ц виконавчий лист № 2/364/14/16 виданий 28.10.2016 Володарським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №VІР-1582-S08, про відкриття карткового рахунку та виконання рахунків за операціями з картки від 26.06.2014 в розмірі 1290346 грн. 71 коп., визнано таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку із вказаним, а саме із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, позивач просить зобов`язати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №55477135 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, позивач у своїй позовній заяві посилається на ч. 4 ст. 40 Закону №1404, якою встановлено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п. 20 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, то такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

З даного приводу суд зауважує, що позивач просить закінчити виконавче провадження №55477135, яке і так є уже закінчене постановою про повернення виконавчого документа стягувану №55477135 від 30.05.2018.

Крім того, зі змісту ч. 4 ст. 40 Закону №1404 та п. 20 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021 вбачається, що виконавець виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, а не постанову про закінчення виконавчого провадження, зокрема, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №55477135 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн., суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження №56501738 та №55477135 є взаємозалежними та взаємопов`язаними.

Отже, оскільки ухвалою Володарського районного суду Київської області у справі №364/1159/15-ц від 30.11.2021 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню породжує для органу державної виконавчої служби обов`язок розглянути всі правові наслідки, які випливають з цієї ухвали, зокрема розглянути питання про закінчення виконавчого провадження на іншій підставі, скасувати постанову про стягнення виконавчого збору і винести постанову про закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Водночас, суд зазначає, що важливо враховувати похідний характер і взаємопов`язаність всіх цих документів, оскільки при визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий підлягає поверненню.

Таким чином, у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та як наслідок, виконавчий збір стягуватись не повинен, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Отже, слід скасувати постанову №55477135 від 30.05.2018 про стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 128232,77 грн.

Відтак, у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність постанови №55477135 від 30.05.2018 про стягнення виконавчого збору, суд вважає, що для ефективного відновлення порушених прав та законних інтересів позивача, слід зобов`язати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56501738, яке відкрите на підставі вищевказаної постанови.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3267,80 грн. (квитанції про сплату судового збору №6594-0311-5354-2635 від 27.06.2022 на суму 992,40 грн., №4054-6978-6145-3014 від 27.06.2022 на суму 992,40 грн., №2773-3473-3112-5631 від 27.06.2022 на суму 992,40 грн., №8532-2915-5536-8548 від 19.07.2022 на суму 290,60 грн.). Відтак, враховуючи задоволення позову частково на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2275,40 грн. (за 2 задоволенні позовні вимоги) за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову №55477135 від 30.05.2018 Володарського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору.

3. Зобов`язати Володарський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56501738 щодо стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі, яке відкрите на підставі постанову №55477135 від 30.05.2018 Володарського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2275,40 грн. (дві тисячі двісті сімдесят п`ять грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Володарського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Щавінський В.Р.