Справа № 520/972/22
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 р. № 520/972/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області (філія) відокремлений підрозділ ДПС України від 07.04.2021 №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 7112,84 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 4283,76 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 5039,44 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 9120,11 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 7452,89 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 10315,03 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 10366,99 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 9956,08 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 9483,78 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 1402,73 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 10333,92 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 10074,16 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 8326,65 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 9337,37 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 11760,27 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 17356,63 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 6437,84 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 44199,01 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 18772,35 грн; №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 8161,34 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені контролюючим органом з порушенням вимог чинного податкового законодавства, що в свою чергу призвело до порушення прав, свобод та інтересів позивача. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області є цілком законними та обґрунтованими, винесеними відповідно до вимог чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 04.08.2022 останньому на праві власності у 2020 році належало (загальною площею 2806,00 кв.м):

- нежитлове приміщення підвального поверху нежитлової будівлі «А-3» (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 400,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (стор. 2 Реєстру);

- нежитлова нерухомість Ѕ нежитлової будівлі літ. «Д-1» (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 297,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (стор. 71 Реєстру);

- житлова нерухомість квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачем 07.04.2021 прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту, за 2020 рік.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомлення-рішеннями за 2020 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової нерухомості, в тому числі його частка ( пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Згідно пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача у 2020 році перебували, зокрема, квартири за адресою АДРЕСА_1 , а саме: квартири 65, 67, 68, 71, 72, 76, 78, 83, 85, 88, 89, 93 - 96, 99, 102, 103, 105, 106, 107, 109, 113, 114, 118, 119, 122, 124, 126-128, 130, 131, 133-140, 142, 144, 146, 147, 149 -152, 154, 155, 157 загальною площею 2806,00 кв. м (стор. Реєстру 8, 10-19, 22-26, 30-51, 53-57, 59-64, 66, 68, 70-72, 75-77, 79, 80, 84, 86-95).

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп. 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності зазначених осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Суд зазначає, що оскільки у власності позивача перебуває житлова нерухомість, площа якого перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту, тобто загальна площа якого більше 300 кв.м, то відповідно до підп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 (60 кв.м) та 266.4.2 (85 кв.м. ) цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються.

На виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформований 04.08.2022 щодо ОСОБА_1 , з якого вбачається, що у ОСОБА_1 у власності станом на 2020 р. перебували майно, а саме:

- нежитлове приміщення підвального поверху нежитлової будівлі «А-3» (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 400,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (стор. 2 Реєстру);

- нежитлова нерухомість Ѕ нежитлової будівлі літ. «Д-1» (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 297,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (стор. 71 Реєстру);

- житлова нерухомість квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи відповідачем також надано розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що вказаний розрахунок не дає можливості ідентифікувати по яких саме об`єктах житлової нерухомості прийняті податкові повідомлення - рішення та здійснено обчислення податку на нерухоме майно, оскільки не містить посилань на дату та номер рішень, як і не надано розрахунку по кожному об`єкту оподаткування окремо.

Разом з тим, суд зазначає, що суд позбавлений можливості самостійно здійснити такий розрахунок, оскільки податковим органом не визначено чітко площу кожного з приміщень, по якому нараховано податок та складено податкове повідомлення-рішення, розрахунок податку за площу кожного житлового приміщення не відповідає оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, виходячи з наступного.

У податковому повідомленні-рішенні №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 9483,78 грн та нарахована згідно розрахунку на квартири 126-151, загальна площа яких складає 200,80 кв.м, проте згідно даних Реєстру нерухомого майна загальна площа квартир 126, 127, 128, 130, 131, 132, 151 складає 217,6 кв. м.

У податковому повідомленні-рішенні №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 7112,84 грн та нарахована згідно розрахунку на квартири 71-72, загальна площа яких складає 150,60 кв.м, проте згідно даних Реєстру нерухомого майна загальна площа квартир 71-72 складає 89,8 кв. м.

У податковому повідомленні-рішенні №0-2033 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, сума податкового зобов`язання складає 8161,34 грн та нарахована згідно розрахунку на квартири 89-90, загальна площа яких складає 172,80 кв.м, проте згідно даних Реєстру нерухомого майна загальна площа квартир 89, 90 складає 47,4 кв. м.

Також подані розрахунки не враховують час перебування нерухомого майна, а саме квартир, у власності позивача, оскільки всі 12 місяців 2020 року у власності ОСОБА_1 перебували лише 21 об`єкт житлового приміщення.

На інші квартири, зазначені відповідачем у розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у позивача припинено право власності у 2020 році, зокрема:

- у податковому повідомленні-рішенні №0-2033, яким визначено податок за 12 місяців 2020 року за квартири 89-90, на квартиру 89 право власності припинено 26.06.2020, на квартиру 90 11.04.2019;

- у податковому повідомленні-рішенні №0-2033, яким визначено податок за 12 місяців 2020 року за квартири 71-72, на квартиру 71 право власності припинено 21.08.2020, на квартиру 72 19.02.2020 тощо, що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивача за 2020 рік.

Відповідно до підп. 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 ПК України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Отже, відповідачем податок повинен був обраховуватись за період наявності у власності позивача вказаного нерухомого майна у 2020 році. Проте, як вбачається з розрахунку податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за 2020 рік, наданому відповідачем до відзиву, відповідачем були проведені нарахування за всі 12 місяців 2020 року по житловим об`єктам нерухомості позивача, які вже не були у власності ОСОБА_1 або перебували у власності позивача не повний рік.

Отже, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті всупереч приписам чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявність великої кількості суттєвих порушень при визначенні податкових зобов`язань у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення від 07.04.2021 №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033 підлягають скасуванню повністю.

З приводу податку за нежитлові приміщення, які перебували у власності позивача у 2020 році, суд зазначає наступне.

Згідно Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 р. № 542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:

1) будівлі готельні - 1 відсоток;

2) будівлі офісні - 1 відсоток;

3) будівлі торговельні - 1 відсоток;

4) гаражі - 0,1 відсотка;

5) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;

6) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків;

7) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Згідно із абз. 7 пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).

Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Будь-яких доказів на спростування цього твердження контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень до суду у ході розгляду цієї справи не подано, як і доводів про протилежне - у поданих до суду процесуальних документах не наведено.

Тому вичерпавши усі юридичні механізми для встановлення об`єктивної істини у спорі, суд не знаходить об`єктивних даних, котрі б спростовували цей довід заявника.

Відтак, суд зазначає про відсутність належних та допустимих доказів для кваліфікації об`єкту власності платника податків - позивача (а саме: нежитлова нерухомість Ѕ нежитлової будівлі літ. «Д-1» (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 297,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) та у 2020 році як торгівельної будівлі, офісної будівлі, готельної будівлі.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України таких доказів контролюючий орган до суду не подав.

З розрахунків податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вбачається, що контролюючим органом застосовано ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб 1%, що не відповідає вищенаведеним приписам законодавства.

Контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень відсутні. Відповідач неправомірно та необґрунтовано кваліфікував нежитлову власність позивача у якості об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою 1% як до будівель готельних, офісних, торгівельних або для публічних виступів, оскільки відомостей про те, що такі докази існували у розпорядженні суб`єкта владних повноважень на момент видання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №0-2033 матеріали справи не містять.

Одночасно суд зазначає, що в ході розгляду справи також не встановлено підстав звільнення позивача від сплати податку або застосування нульової ставки такого податку, так саме як і не підтверджено підстав віднесення будівлі позивачки до будівель готельних, офісних, для публічних виступів (казино, ігорні будинки), гаражів.

Так, у позові позивач не заперечує наявність підстав для сплати ним податку за ставкою 0,1 %, як для інших будівель.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 11.11.2019 по справі №803/1672/16, у випадку встановлення правомірності нарахування частини суми грошового зобов`язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за основним платежем та можливості обрахунку розміру такої суми, суд, в силу наданих процесуальним законом повноважень, не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

Визначена у розрахунку сума податку за 1 місяць при обчисленні загальної суми податку за рік не співпадає зі встановленою сумою податку у податковому повідомленні рішенні (сума в ппр 6437,84 грн, сума при множенні в розрахунку 7023,12 грн (585,26 грн*12 місяців)).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2033 за 2020 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 702,31 грн (148,70 кв.м (1/2 приміщення)* 4,723- ставка податку у 2020 році (0,1 % х 4723,00).

Щодо нарахування податку на нежитлове приміщення загальною площею 400,9 кв.м, що розташоване за адресою: місто Харків, проспект Індустріальний, 6 (стор. 2 Реєстру) суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказане приміщення є приміщенням підвального поверху.

За таких обставин вказане підвальне приміщення підпадає під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» так як не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів.

Виключно вказані підпункти 1-3, 6 передбачають оподаткування за ставкою 1% відповідно до пункту 1 Додатку №1 рішення, а саме ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

За підпунктом 8 пункту 5 Додатку №1 передбачає пільгу щодо оподаткування, а саме за зменшеною ставкою податку в розмірі 0,1%, а не 1%, як визначено у розрахунку.

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2033 за 2020 рік є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 1893,45 грн (400,90 кв.м * 4,723- ставка податку у 2020 році (0,1 % х 4723,00).

Окрім того, на нежитлове приміщення 3-го поверху нежитлової будівлі літ. "А-3", що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 020,90 кв. м (стор. 100 Реєстру) відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності позивача припинено 10.12.2019.

На нежитлове приміщення підвального поверху нежитлової будівлі літ. "А-3", що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 433,60 кв.м (стор. 99-100 Реєстру), відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності позивача погашено 21.11.2019 у зв`язку з поділом об`єкта нерухомого майна.

Отже відповідачем протиправно нараховано податкові зобов`язання за ці об`єкти за 2020 рік, оскільки перший вже не перебував у власності позивача, а другий був відсутній як об`єкт оподаткування.

З огляду на викладене, визначення Головним управлінням ДПС у Харківській області податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості для цих об`єктів є протиправним, внаслідок чого спірні податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2033; №0-2033 підлягають скасуванню.

Посилання позивача на те, що спірні рішення направлені контролюючим органом поза межами строків визначених підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, судом відхиляються, з огляду на наступне.

Затримка у надсиланні (врученні) контролюючим органом у встановлений підпункті 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України строк оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (до 1 липня року), може свідчити лише про порушення процедури їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних рішень і, як наслідок, для їх скасування.

Так, згідно із підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, шестидесятиденний строк сплати податкового зобов`язання обліковується з дня вручення податкових повідомлень-рішень.

При цьому, підпунктом 266.10.2 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Аналізуючи зазначені норми, суд звертає увагу, що платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі отримання податкового повідомлення-рішення з нарахованим податковим зобов`язанням після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), звільняється лише від відповідальності за несвоєчасну сплату такого зобов`язання, проте не звільнений від його сплати в цілому на цій підставі.

У даному випадку обов`язок сплати податкового зобов`язання у позивача виник з часу отримання податкових повідомлень-рішень, які прийняті 07.04.2021, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про фактичну зміну контролюючим органом строків сплати податку на нерухоме майно.

Сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкових повідомлень-рішень не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року по справі №808/144/18.

У постановах Верховного Суду від 28.02.2020 року у справі №804/4231/16 та від 24.12.2020 року у справі № 820/5357/17 сформульовано висновок, згідно якого пропуск податковим органом встановленого строку (до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком)) нарахування та надсилання податкового повідомлення-рішення не спростовує наявність у позивача податкового обов`язку здійснити сплату відповідних грошових зобов`язань.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань позивача на ненадання податковим органом розрахунків до податкових повідомлень-рішень суд зазначає, що зазначені обставини не є безумовними підставами для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Згідно п. 266.7.2. ст.266 ПК України податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів. ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)

Отже, наведеними нормами не встановлено обов`язку податкового органу надати платнику податків розрахунок податкових зобов`язань до податкового повідомлення-рішення.

Умови щодо надання детального розрахунку суми/сум податку, до податкового повідомлення рішення, інформації щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлені в п. 266.7.2. ст.266 ПК України, в редакції Закону України № 1914-IX від 30.11.2011 року, тобто після прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Таким чином, ненадання податковим органом платнику податків розрахунку до податкових повідомлень-рішень не свідчать про їх неправомірність.

Щодо посилань позивача на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не містять даних про підстави нарахування податку, площі, адреси об`єкту оподаткування та ін. суд зазначає наступне

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення - рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків затверджено Наказом Міністерства Фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі - Порядок № 1204).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1204 до податкового повідомлення - рішення зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складення податкових повідомлень - рішень за формами «Р»).

Оскаржувані податкові повідомлення - рішення складені за формою «Ф» - для платників податків фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства.

Відповідно до Додатку І до Порядку № 1204 корінець податкового - повідомлення рішення, складеного за формою «Ф», не передбачає наявності даних щодо адреси об`єктів житлової та нежитлової нерухомості позивача та їх типів, а також не має містити обов`язково детальний розрахунок податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, ненадання податковим органом платнику податків розрахунку до податкових повідомлень-рішень, складених за формою "Ф", та не зазначення площі, адреси об`єкту оподаткування та ін. не свідчить про їх неправомірність, а отже доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, частково не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів 139 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2192,93 грн, проте позивачем було сплачено 3289,32 грн.

Суми судового збору, зайво сплачені позивачем при поданні позовної заяви, можуть бути повернуті за заявою позивача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ ВП 43983495) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033; №0-2033.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2033 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, у сумі 15463,18 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №0-2033 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2020 року, у сумі 5735,53 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2166,97 грн (дві тисячі сто шістдесят шість гривень 97 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин