Справа № 752/2731/22
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 серпня 2022 року 11:15 № 752/2731/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проца Віктора Степановича (АДРЕСА_2)

третя особа Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01030, м. Київ, вул.

Леонтовича, 6)

про скасування постанов, -

за участю:

представника позивача - не прибув

представника відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2022 року до Голосіївського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) з позовом до головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проца Віктора Степановича (надалі по тексту також - відповідач) про скасування постанови від 11.02.2022 про ВП № 68604953 про відкриття провадження, постанови від 11.02.2022 ВП №68604953 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанови від 11.02.2022 ВП №68604953 про стягнення виконавчого збору, постанови від 11.02.2022 ВП №68604953 про арешт коштів боржника.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.02.2022 адміністративну справу №752/2731/22 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 37405284, місцезнаходження: вул. Леонтовича, 6 м. Київ, 01030).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірні постанови винесені на підставі звернення Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про примусове виконання постанови від 27 жовтня 2021 року серія 1КІ № про притягнення до адміністративної відповідальності. Водночас, станом на дату її пред`явлення така постанова про притягнення до адміністративної відповідальності оскаржена в судовому порядку та відповідно зупинено її примусове виконання до розгляду відповідної скарги, адже у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу вона підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого для добровільної сплати штрафу порушником - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Представник позивача та відповідача у призначене судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На виконання вимог ухвали суду представник відповідача не надав копій матеріалів виконавчого провадження, не подав/надіслав до суду відзиву на адміністративний позов.

У відповідності до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, правової позиції щодо суті заявлених вимог не повідомив.

Відповідно до вимог частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до відомостей з автоматичної системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України 11 лютого 2022 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктором Степановичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №68604953) з примусового виконання постанови Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про примусове виконання постанови від 27 жовтня 2021 року серія КІ № про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, в межах зазначеного виконавчого провадження №68604953 державним виконавцем 11 лютого 2022 року прийнято: постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження загальною сумою 369,00 грн.; постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 140,00 грн.; постанову про арешт коштів позивача, що містяться на відкритих рахунках у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 909,00 грн.

Незгода позивача із вказаними постановами від 11 лютого 2022 року зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону №1404-VIII.

Згідно частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначені статтею 12 Закону №1404-VIII. Так, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Вимогами статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, на стадії вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження державний виконавець перевіряє виконавчий документ на відповідність його вимогам, визначеним частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII, зокрема, чи набрав виконавчий документ законної сили.

Питання набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили визначено статтею 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (тут і надалі по тексту Кодекс станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Так, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132 2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132 2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Вимогами статті 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Також, з метою підвищення оперативності виконання постанов, а також забезпечення прав особи статтею 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено строки, протягом яких постанова може бути звернута до виконання, іншими словами, передбачено строки давності виконання постанов. За загальним правилом постанова про накладення адміністративного стягнення не підлягає виконанню, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

У випадках подання скарги або принесення протесту на постанову перебіг строку давності її виконання зупиняється до розгляду скарги або протесту.

Водночас, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, 28 жовтня 2021 року Голосіївським районним судом міста Києва прийнято ухвалу про відкриття провадження у справі №752/26219/21 щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серія 1КІ № .

При цьому, як станом на дату відкриття виконавчого провадження, так і станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, відомості щодо прийняття рішення у справі №752/26219/21 відсутні, що, як наслідок, свідчить про зупинення перебігу строку давності виконання постанови до розгляду скарги.

Тобто, у суду наявні підстави для висновку, що у період з 28 жовтня 2021 року по дату вирішення даного спору постанова від 27 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності серія 1КІ № була предметом оскарження та, відповідно, не набрала законної сили.

Суд враховує, що органи ДВС і приватні виконавці в силу Закону №1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку. Також, матеріали справи не містять доказів повідомлення державного виконавця ні боржником, ні стягувачем про оскарження виконавчого документу.

Відтак, станом на дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, не мав правових підстав для повернення постанови від 27 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності серія 1КІ № без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов?язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, в діях державного виконавця, на думку суду, відсутні ознаки протиправності прийняття такої постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, позивачем в заявлених позовних вимогах не ставиться питання скасування спірних постанов саме з підстав їх протиправності.

Водночас, встановлені у даній справі обставини у взаємозв`язку з положеннями статей 291, 299, 300-1, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення дають підстави для висновку про відсутність підстав для примусового виконання постанови від 27 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності серія 1КІ № , адже станом на 11 лютого 2022 року остання була оскаржена в судовому порядку та не набрала законної сили.

Аналогічний правовий підхід викладений у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі №826/15117/17.

Відповідно, з огляду на неможливість примусового виконання виконавчого документа, що не набрав законної сили, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов, прийнятих 11 лютого 2022 року в межах виконавчого провадження № 68604953.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

В силу частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а матеріали справи не містять доказів понесення судових витрат сторонами, підстави для їх розподілу - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

Скасувати постанови Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (АДРЕСА_2, ) від 11 лютого 2022 року, прийняті в межах ВП №68604953, про відкриття провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук