Справа № 460/6774/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2022 року м. Рівне №460/6774/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі-відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі-відповідач 2), у якому просить суд:

визнати протиправними дії оформлені рішенням відповідача від 27.01.2022 № 93 щодо відмови в зарахуванні позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах Державної митної служби України з 16.02.1993 по 20.01.2022 та переведенні його на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу";

зобов`язати зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах Державної митної служби України з 16.02.1993 по 20.01.2022 та перевести його з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця за віком призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993, здійснивши її перерахунок та виплату, з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 01.02.2022;

зобов`язати призначити та виплачувати позивачу пенсію державного службовця за віком із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.01.2021 № 7.13-22-35-17 та № 7.13-22-35-16, виданих Рівненською митницею Держмитслужби з 21.12.2021.

Стислий виклад позицій сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 2017 року призначена пенсія за віком на умовах Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Надалі позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про переведення його на пенсію за віком на підставах Закону України Про державну службу. Однак відповідач 2 відмовив йому у такому переведенні у зв`язку з недостатністю стажу державної служби для призначення пенсії. Вважає дії щодо відмови відповідача 2 у призначенні пенсії протиправними та необґрунтованими, оскільки право на призначення пенсії на умовах Закону України Про державну службу підтверджується належними документами. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

05.04.2022 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за нормами Закону України Про державну службу. Вказано, що позивач не працював на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та не мав 20 років стажу на таких посадах, а тому, на думку відповідача 1, не набув права на призначення пенсії на умовах Закону України Про державну службу. Вважає, що пенсійний орган діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив відмовити у задоволенні позову повністю.

15.08.2022 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, суть заперечень наведених у відзиві зводиться до аргументів викладених у відзиві відповідача 1. Вважає, прийняте ним рішення від 27.01.2022 № 93 щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах Державної митної служби України з 16.02.1993 по 20.01.2022 та переведенні його на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" законним і обгрунтованим. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 14.06.2022 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області інформацію про пенсійний орган, який приймав рішення № 93 від 27.01.2022.

Заяви, клопотання учасників справи.

08.07.2022 позивачем подано клопотання, в якому він просить залучити до участі в справі співвідповідача - Головне управлінням Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та уточнює першу позовну вимогу, виклавши її в наступній редакції: визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 27.01.2022 № 93 щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах Державної митної служби України з 16.02.1993 по 20.01.2022 та переведенні його на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".

Ухвалою суду від 12.07.2022 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вулиця Трегубова, 18, місто Запоріжжя, 69041; ). Прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

З 24.06.2017 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

20.01.2022 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про переведення його на пенсію на умовах Закону України Про державну службу.

ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення від 27.05.2022, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю на це законних підстав. Вказано, що оскільки станом на дату набрання чинності Законом України Про державну службу, позивач не працював на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 цього Закону, не мав 20 років стажу на таких посадах, то він не набув права на призначення пенсії на умовах Закону України "Про державну службу". Також зазначено, що статтею 3 Закону України «Про державну службу» визначено коло осіб, на яких поширюється дія такого Закону, однак працівники Державної фіскальної служби та митної служби даною статтею не передбачені. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_2 має стажу державної служби 6 років 7 місяців 11 днів, а саме: з 15.12.1987 по 12.12.1988, з 02.01.1991 по 17.06.1992, з 08.09.1993 по 10.04.1997, з 01.06.2013 по 24.12.2013.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідки Рівненської митниці № 7.13-1/12/6-1/468 від 20.01.2022, ОСОБА_1 працював на різних посадах у Рівненській митниці Державної митної служби України з 16.02.1993 по 31.05.2013, у Рівненській митниці Міндоходів - з 01.06.2013 по 01.12.2014 та у Рівненській митниці ДФС з 02.12.2014 по 20.01.2022.

Не погодившись з діями відповідача 2 щодо не зарахування періодів роботи у митному органі до стажу державної служби та відмови у переведенні на пенсію на умовах Закону України «Про державну службу», позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями якого втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 року після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року по справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року по справі № 676/4235/17.

Відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку № 283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Частиною 17 статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993 регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року (який набрав чинності 1 січня 2004 року) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Частиною 1 статті 569 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України 2012 року пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною 2 статті 588 Митного кодексу України 2012 року визначено, що пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Мотивована оцінка аргументів сторін і висновки суду.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідки Рівненської митниці № 7.13-1/12/6-1/468 від 20.01.2022, ОСОБА_1 працював на різних посадах у Рівненській митниці Державної митної служби України з 16.02.1993 по 31.05.2013, у Рівненській митниці Міндоходів - з 01.06.2013 по 01.12.2014 та у Рівненській митниці ДФС з 02.12.2014 по 20.01.2022.

Однак, судом встановлено, що відповідач 2 зарахував до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ 6 років 7 місяців 11 днів, а саме: з 15.12.1987 по 12.12.1988, з 02.01.1991 по 17.06.1992, з 08.09.1993 по 10.04.1997, з 01.06.2013 по 24.12.2013.

При цьому, вказав, що оскільки присвоєння спеціальних звань та категорій державної служби регулювалися різними законодавчими актами та ці поняття не є тотожними, то для зарахування позивачу періоду роботи в органах державної митної служби немає правових підстав. Так, 15.10.1997 позивачу присвоєно персональне звання "інспектор митної служби 1 рангу", 04.11.1999 "радник митної служби 3 рангу", 11.06.2003 "радник митної служби 2 рангу", 01.04.2004 "інспектор митної служби 1 рагу", 28.07.2004 "радник митної служби 3 рангу", 25.06.2005 "радник митної служби 2 рангу", 30.05.2013 12 ранг державного службовця, 25.12.2013 "радник податкової та митної справи 2 рангу".

Такі твердження відповідача 2 про те, що вказаний стаж роботи позивача в митних органах у зв`язку із присвоєнням йому спеціального звання не може бути зарахований як стаж державного службовця, за наявності якого надається право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Так, частиною 17 статті 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Крім того, пунктом 7 частини 2 статті 46 Закону № 899-VIII передбачено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Як зазначалося судом вище, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VІІІ від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України Про державну службу № 889-VІІІ 01.05.2016, становив більше 20 років, при цьому позивач працював на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII та мав страховий стаж у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

При цьому, будь яких заперечень чи наявності підстав для відмови щодо збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу за іншими ознаками (віку, страхового стажу) відповідачем в спірному рішенні від 27.01.2022 не зазначено. Тому, на переконання суду, пенсійним органом безпідставно не зараховані періоди роботи з 16.02.1993 по 07.09.1993, з 11.04.1997 по 31.05.2013, з 25.12.2013 по 20.01.2022.

Крім того, з письмових доказів, які містяться в матеріалах справи судом беззаперечно встановлено, що позивач станом на дату звернення з заявою про переведення його на інший вид пенсії 20.01.2022 мав необхідний стаж державної служби для призначення бажаного ним виду пенсії і досяг віку необхідного для її призначення. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем 2 необґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії позивачу на підставі Закону України «Про державну службу».

Підсумовуючи викладене, рішення від 27.01.2022 № 93 про відмову у призначенні пенсії позивачу ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби періодів його роботи в митних органах: з 16.02.1993 по 07.09.1993, з 11.04.1997 по 31.05.2013, з 25.12.2013 по 20.01.2022 та відмови у призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, є необґрунтованим та протиправним.

Відтак, позовні вимоги, як про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 27.01.2022 № 93 щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах Державної митної служби України з 16.02.1993 по 20.01.2022 та переведенні його на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу", так і про зобов`язання зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди роботи на посадах Державної митної служби України :з 16.02.1993 по 07.09.1993, з 11.04.1997 по 31.05.2013, з 25.12.2013 по 20.01.2022 є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Також суд звертає увагу, що відповідачем 2 правильно зараховані до стажу державної служби періоди роботи позивача у митному органі з 08.09.1993 по 10.04.1997, з 01.06.2013 по 24.12.2013, а тому права позивача щодо не зарахування їх до стажу державної служби не порушені. Відтак, у задоволенні позовної вимоги стосовно зобов`язання зарахування наведених періодів слід відмовити, оскільки вони самостійно зараховані відповідачем 2.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити та виплачувати позивачу пенсію державного службовця за віком суд зазначає таке.

З документів, які містяться у матеріалах справи з`ясовано, що спеціальний стаж державної служби позивача станом на дату звернення до пенсійного фонду задля переведення на інший вид пенсії складав понад 20 років, що дає право на призначення пенсії державного службовця. Позивач на дату подання заяви досяг віку необхідно для призначення пенсії, що не заперечується відповідачами. Тому, він набув право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

При вирішенні питання про наявність підстав для обчислення пенсії державного службовця в розмірі 60 відсотків суми його заробітної плати на підставі довідок виданих роботодавцем слід зауважити наступне.

Так, відповідно до вимог пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За змістом трудової книжки позивача та розрахунку стажу роботи на посаді державного службовця вбачається, що перед виходом на пенсію позивач перебував на державній службі, при цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

Так, для обчислення пенсії державного службовця пенсійному органу надано довідки видані Рівненською митницею про заробітну плату ОСОБА_1 № 7.13-22-35-16 від 21.01.2022 та № 7.13-22-35-17 від 21.01.2022 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Водночас позивачем до позовної заяви надано довідки Рівненської митниці № 7.13-22-35-16 від 21.01.2022 та № 7.13-22-35-17 від 21.01.2022. Вказані довідки також подані до органу Пенсійного фонду України разом із заявою про переведення на інший вид пенсії, що не заперечується відповідачами.

Довідкою Рівненської митниці № 7.13-22-35-16 визначено складові заробітної плати позивача для призначення пенсії державного службовця, а саме: посадовий оклад 8200 грн, надбавка за ранг (1 ранг) 500 грн, надбавка за вислугу років 4100 грн, усього 12800 грн.

Відповідно до довідки Рівненської митниці № 7.13-22-35-17 від 21.01.2022 визначено складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права. Заяву про призначення пенсії за віком відповідно до положень Законів України «Про державну службу» позивач подав 21.01.2022, а не 21.01.2021, як помилково зазначено в позовних вимогах, тому, саме з цієї дати набув право на отримання такого виду пенсії.

Тому, суд дійшов висновку, що для захисту порушених прав та інтересів позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати з 21.01.2022 позивачу пенсію державного службовця за віком із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.01.2022 № 7.13-22-35-16 та № 7.13-22-35-17, виданих Рівненською митницею Держмитслужби.

Порушені права та інтереси позивача.

Протиправні дії відповідача 2 щодо не зарахування стажу роботи на державній службі та відмови призначити позивачу пенсії призвело до не призначення йому відповідного виду пенсії та недоотримання пенсійних виплат, що порушило його законні права та інтереси.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході судового розгляду адміністративної справи відповідачі не виконали процесуального обов`язку доказування та не підтвердили правомірності своїх дій та рішень, натомість позивачем частково доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити частково.

Судові витрати.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 496,2 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оскільки протиправними діями саме відповідача 2 порушені права ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.01.2022 № 93 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та не зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби періодів роботи на посадах Державної митної служби України з 16.02.1993 по 07.09.1993, з 11.04.1997 по 31.05.2013, з 25.12.2013 по 20.01.2022.

Зобов`язати зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи на посадах Державної митної служби України з 16.02.1993 по 07.09.1993, з 11.04.1997 по 31.05.2013, з 25.12.2013 по 20.01.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати з 21.01.2022 ОСОБА_1 пенсію державного службовця за віком із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.01.2022 № 7.13-22-35-16 та № 7.13-22-35-17, виданих Рівненською митницею Держмитслужби.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 01 вересня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вулиця Трегубова, 18, Запоріжжя, Запорізька область, 69041, ЄДРПОУ/РНОКПП 20490012).)

Суддя О.В. Поліщук