Справа № 160/19333/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 160/19333/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року

у справі №160/19333/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.11.2018: № (форма «Р») про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 128080,68 грн., з яких штрафних (фінансових) санкцій на суму 32020,17 грн.; № (форма «Р») про збільшення грошового зобов`язання з військового збору у сумі 10673,39 грн., з яких штрафних (фінансових) санкцій на суму 2668,35 грн.; № (форма ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 170,00 грн. за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сума прощеної заборгованості за валютним кредитом від 18.04.2008 не є додатковим благом, відповідно, не є оподатковуваним доходом в розумінні пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1, пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України. Позивач зазначає, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до курсу валюти прощеного боргу (кредиту) не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення:

№ від 16.11.2018 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 112323,71 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 89858,97 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 22464,74 грн.

№ від 16.11.2018 року в частині суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 9360,31 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 7488,25 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1872,06 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при визначенні позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з суми прощеного боргу безпідставно не застосував норми п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України і протиправно нарахував податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також штрафні санкції в розмірах, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях. Невірний розрахунок суми прощеного боргу, з урахуванням курсової різниці, призвів до неправильного нарахування податкових зобов`язань. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягає оподаткуванню основна сума боргу позивача з урахуванням курсової різниці 213031,83 грн., а не 712248,31 грн. як визначено відповідачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що суму анульованої заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 712248,31 грн. включено АТ «УкрСиббанк» до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них доходу (форма №1-ДФ), за І квартал 2016 за ознакою доходу « 126» (додаткове благо). Згідно відомостей ЦБД ДРФО із суми доходу, отриманого ОСОБА_1 від АТ «УкрСиббанка» у розмірі 712248,31 грн., податок з доходів фізичних осіб у джерела виплати не нараховувався та до бюджету не сплачувався. Сума нарахованого доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 712248,31 грн. фізичній особі ОСОБА_1 не є прощеною сумою в розумінні положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» Кодексу, оскільки в спірному випадку не відбулась зміна валюти кредитного договору від 18.04.2008.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 18.04.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та гр. ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 (позичальнику) кредит (грошові кошти) в іноземній валюті.

За даними ПАТ «УкрСиббанк» станом на 16.02.2016 залишок заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить у валюті кредиту 48666,90 дол.США, з яких 44919,00 дол. США заборгованість за кредитом, 3747,990 дол. США заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 16.02.2016 становить 1305152,82 грн. (а.с.9).

16.02.2016 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.04.2008 щодо прощення частини боргу.

За умовами п.1.1 цієї додаткової угоди банк здійснює анулювання (прощення) частини заборгованості позичальника в такому порядку: анулювання здійснюється у разі виконання наступних умов: подання позичальником банку відповідного клопотання (заяви) щодо анулювання (прощення) частини заборгованості за договором та погашення позичальником частини заборгованості у розмірі не менше еквіваленту, що дорівнює 600338,14 грн. у валюті наданого кредиту за договором за курсом уповноваженого банку, а саме: за курсом купівлі такої валюти банком на Міжбанківському валютному ринку України, що склався на дату купівлі такої валюти банком за заявою клієнта. Таке погашення має бути здійснено в дату купівлі банком відповідної валюти на МВРУ.

Також 16.02.2016 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якому банк надає позичальнику кредит в сумі 600338,14 грн. з метою: споживчі потреби, погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № від 18.04.2008.

На виконання додаткової угоди №1 від 16.02.2016 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.04.2008 банк здійснив списання кредитної заборгованості в розмірі 712248,31 грн.

Відповідно до складеного АТ «УкрСиббанк» і направленого на адресу ОСОБА_1 . Повідомлення про анулювання (прощення) боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України) вих. №31-1-61/24 від 18.02.2016 станом на 18.02.2016 за ОСОБА_1 обліковується кредитна заборгованість у сумі 26927,55 дол .США, що складає 719604,01 грн. по курсу НБУ станом на 18.02.2016.

Одночасно AT «УкрСиббанк», як кредитор, із метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, повідомив ОСОБА_1 , як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що AT «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.04.2008, а саме: суми основного боргу (кредиту 26652,30 дол. США, що складає 712248,31 грн. по курсу НБУ станом 18.02.2016; суми відсотків 275,25 дол. США, що складає 7355,70 грн. по курсу НБУ станом на 18.02.2016.

Факт отримання означеного Повідомлення про анулювання боргу ОСОБА_1 не спростовується.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт позапланової невиїзної перевірки від 09.10.2018 №59774/04-36-13-04/ НОМЕР_1 .

Підставою для проведення перевірки стало отримання інформації щодо нарахування у 2016 році банківською установою АТ «УкрСиббанк» доходу у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом фізичній особі ОСОБА_1 у сумі 712248,31 грн.

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків із сум доходів, отриманих фізичною особою, у періоді з 01.01.2016 по 31.03.2016 ОСОБА_1 отримано дохід за ознакою доходу 126 як додаткове благо в розмірі 712248,31 грн. Податок з доходів фізичних осіб не нараховувався та до бюджету не сплачувався.

Перевіркою встановлені порушення:

- пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- абз. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 128080,68 грн.;

- п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, в результаті чого донараховано військовий збір за 2016 рік в розмірі 10673,39 грн.

При цьому контролюючий орган виходив з того, що для фізичної особи ОСОБА_1 визначена база оподаткування у вигляді доходу від анулювання (прощення) заборгованості за кредитом, який нарахований банківською установою у І кварталі 2016 року, з урахуванням пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, у сумі 711559,31 грн. (712248,31 грн. 689,00 грн.), тому позивачу донараховано податку з доходів фізичних осіб за 2016 рік у сумі 128080,68 грн. (711559,31 грн. х 18%), військовий збір в сумі 10673,39 грн. (711559,31 грн. х 1,5%).

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовані податкові повідомлення-рішення:

- № від 16.11.2018 про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму 128080,68 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 32020,17 грн.;

- № від 16.11.2018 про збільшення відповідачу суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму податкового зобов`язання у розмірі 10673,39 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 2668,35 грн.;

- № від 16.11.2018 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму 170 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, не погоджується з висновками суду, зазначає таке.

Платник податку відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу ПК України зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Пунктом 49.1 статті 49 цього кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Згідно з пп. 163.1.1 та пп.163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, є вичерпним.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відтак, основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, є доходом такого платника.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що в спірному випадку «УкрСиббанк» свої обов`язки відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України виконав, повідомивши платника податку - боржника ОСОБА_1 про прощення (анулювання) суми основного боргу (кредиту) в розмірі 26927,55 дол. США, що станом на 18.02.2016 становить 712248,31 грн. по курсу НБУ, і включив суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено, 2016 рік.

В свою чергу ОСОБА_1 як платником податку не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік до контролюючому органу та суми прощеного (анульованого) банком боргу як додаткового блага не включено до річного оподатковуваного доходу.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Тобто, поряд з обов`язком нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з отриманням додаткового блага, особа має нарахувати та сплатити військовий збір.

З приводу доводів позивача, що сума прощеного (анульованого) боргу в розмірі 712248,31 грн. не включається до оподатковуваного доходу, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу «Перехідні положення» ПК України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, за змістом наведених положень передумовою застосування правил п. 8 підрозділу 1 розділу «Перехідні положення» ПК України є саме зміна валюти кредитування.

У спірному випадку за встановлених у справі обставин між позивачем та банком не укладалось жодних угод про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором від 18.04.2008 № 0 з іноземної валюти у гривню, тому пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не регулює спірні правовідносини.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження позивача, що зміна валюти договору здійснена шляхом видачі кредиту у сумі 600338,14 грн. для погашення заборгованості за договором про надання валютного кредиту від 18.04.2008.

Укладення договору про надання споживчого кредиту від 16.02.2016 № 0 у сумі 600338,14 грн. для погашення заборгованості за договором по надання споживчого кредиту від 18.04.2008 № 0 жодним чином не змінює зобов`язань позивача за договором від 18.04.2008, в тому числі, щодо валюти кредиту, і не впливає на правовідносини між позивачем та банком в частині прощення боргу в розмірі 26927,55 дол.США.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції також не погоджується з судом першої інстанції, який з посиланням на п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, зазначив, що різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України станом на день прощення боргу за кредитом, що отримав позивач, з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, становить 499216,48 грн. і вказана різниця не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам, оскільки валюта зобов`язання за фінансовим кредитом не змінювалась з іноземної валюти у гривню, банком здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) позивача, а не суми різниці, розрахованої банком (кредитором) відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, отже з метою оподаткування саме сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку та збору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28.07.2021 у справі №826/12872/17.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі №160/19333/21 скасувати, прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко