Справа № 280/2594/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 серпня 2022 рокуСправа № 280/2594/20 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративним суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала вищевказана справа.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі від 11 лютого 2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з компенсацією втрати частини доходів.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчі листи.

01.02.2022 ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просить встановити судовий контроль за виконанням рішення по справі шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у десятиденний строк з моменту встановлення судовою контролю подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що після набрання рішенням по вказаній справі законної сили, позивач 22.04.2021 звернувся до відповідача з листом вимогою про добровільне виконання рішення суду від 28.09.2020. 11.05.2021 надійшли виконавчі листи по справі від 30.04.2021. 28.04.2021 відповідач у своєму листі відмовляє у виконанні рішення суду стосовно поновлення пенсії позивачу. 18.05.2021 позивач звернувся до відповідача з листом вимогою про добровільне виконання рішення суду від 28.09.2020. 24.05.2021 відповідач у своєму листі відмовляє у виконанні рішення суду стосовно поновлення пенсії позивачу. На переконання заявника, незважаючи на звернення відповідач усунувся від виконання рішення, суду залишається не виконаним, не проведено поновлення та виплату пенсії. Таким чином, на думку заявника, наявні всі підстави стверджувати, що ГУ ПФУ у Запорізькій області рішення суду не виконується умисно та без поважних причин, що, в свою чергу, є підставою для встановлення судового контролю за його виконанням відповідно до ст.382 КАС України.

10.02.2022 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав до суду пояснення, я яких заперечував проти заяви про встановлення судового контролю, просив відмовити.

Представник заяавника адвокат Меламед В. просив розглянути заяву без його участі та ОСОБА_1 .

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання 29.08.2022 не з`явилвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів ст.382 КАС України заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду розглянуто в порядку письмового провадження.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вказаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року та від 06 травня 2019 року по справі №826/9960/15.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у додатковій постанові від 31.07.2018р. у справі № 235/7638/16-а.

Крім того, відповідно до абзацу 3 статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження».

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до приписів ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.63 Закону).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63 Закону).

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (ч.4 ст.63 Закону).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.63 Закону).

Отже, приписами Закону України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 28.09.2021 у справі №280/2594/20 від 28.09.2020, суд враховує, що заявником виконавчі листи по вказаній справі не пред`явлено до примусового виконання.

Тобто, на момент звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення судового контролю уповноваженим органом не здійснювались заходи щодо виконання рішення суду в примусовому порядку.

Таким чином, наразі неможливо стверджувати, що у разі примусового виконання цього рішення суду, воно не дасть очікуваних результатів, а, отже, про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього судового рішення.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що виконання рішення суду у цій справі наразі можливо забезпечити шляхом застосування заходів його примусового виконання у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Посилання заявника в якості обґрунтування наявності підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №280/2594/20 на те, що ним було двічі було подано заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вимогою добровільного виконання рішення, не може бути сприйняте судом як здійснення заявником усіх передбачених законом заходів для виконання рішення суду .

Крім того, суд звертає увагу, що згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.04.2021 вбачається, що для проведення поновлення та виплати пенсії ОСОБА_1 згідно рішення суду від 28.09.2020 пенсійним фондом здійснено запит до УПСЗН ЗМР по Хортицькому району для отримання архівної пенсійної справи, оскільки виплата пенсії ОСОБА_2 припинена в 1995 році, в заявку з виїздом з України на постійне місце проживання за кордон (а.с.25 т. 2).

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.05.2022 вбачається, листом від 29.04.2021 УСЗН повідомлено, що архівна пенсійна справа ОСОБА_1 , якому з 03.03.1995 було припинено виплату пенсії у зв`язку із виїздом з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, в управлінні відсутня, а тому пенсійний фонд просив позивача сприяти в наданні первинних документів ОСОБА_1 для можливості виконання рішення суду, а саме надати:

-трудову книжку;

-диплом, або довідка про тривалість навчання в навчальному закладі (за наявності),

- військовий квиток (за наявності);

-довідку про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі (а.с. 28 т. 2) .

Так, з вказаних листів не вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило позивачу на його заяви щодо добровільного виконання рішення суду від 28.09.2020, та не вбачається умисного ухиляння від його виконання.

На думку суду, вказані дії навпаки свідчать про намагання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати рішення суду від 28.09.2020 та здійснення відповідної процедури для поновлення пенсії ОСОБА_1 .

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, з урахуванням не наведення позивачем аргументів та доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, а також за відсутності відомостей про те, що у загальному порядку виконання судового рішення позивачем вжиті всі можливі та необхідні заходи (не пред`явлено до виконання виконавчі листи по справі), але такі заходи не дали очікуваного результату, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі №280/2594/20.

Керуючись ст. 241-243, 248, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №280/2594/20, - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику та учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Н.В. Стрельнікова