Справа № 440/580/22
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/580/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Карпінської М.Д.

представника позивача Черчик Т.В.,

представника відповідача Біленко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" Комбінат виробничих підприємств" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" (далі за текстом ТОВ "БК "КВП") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме просить (з урахуванням заяви про зміну (уточнення) предмета позову від 15.06.2022):

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 08.12.2021 №4, яким занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 в сумі 3766127 грн, у тому числі в сумі 941532 за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 08.12.2021 №4 в загальній сумі 40220,20 грн, у тому числі в сумі 10055,05 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "С" від 08.12.2021 №4 в сумі пені за порушення термінів у сфері ЗЕД 70558,90 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Д" від 08.12.2021 №4, яким не утримано податок з доходів фізичних осіб згідно з договором дарування квартири в сумі 83980,29 грн, у тому числі в сумі 20995,07 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, у сумі 21270,23 грн пеня.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "БК "КВП" зазначило, що податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем на підставі акта перевірки, є не обґрунтованими та протиправними та такими, що суперечать законодавству України.

Зазначено, що податковий орган при проведенні перевірки та винесенні податкового повідомлення-рішення від 08.12.2021 №4 помилково застосовує до спірних правовідносин, що виникли за господарськими операціями із Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, положення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 199.1 статті 199 та підпункту 197.1.16 пункту 197.1 статті 197 розділу V Податкового кодексу України, оскільки об`єкт нерухомого майна дитячий садок на 140 місць не був переданий сільській раді безкоштовно, а зарахований як пайовий внесок у розмірі 2610057,75 грн на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури відповідно до договору № 02-49/15 від 04.09.2014. За доводами позивача, ТОВ "БК "КВП" правомірно відповідно до вимог податкового законодавства України дитячий садок на 140 місць віднесено на бухгалтерський рахунок 97 "Інші витрати". На рахунку 97 "Інші витрати" ведеться облік витрат, що виникають у процесі діяльності (крім фінансових витрат), але не пов`язані з виробництвом або реалізацією основної продукції (товарів) та послуг. На субрахунку 977 "Інші витрати діяльності" відображаються інші витрати діяльності, які не знайшли відображення на інших субрахунках рахунку 97 "Інші витрати" ї продукції (товарів) та послуг.

Крім того, позивач зазначив, що податковим органом надано товариству запит № 3 від 26.10.2021 про надання пояснень та копій документів до 27.10.2021 за договором морського перевезення №30/08 від 30.08.2019, укладеним з нерезидентом. На виконання вимог, товариство надало податковому органу документальне підтвердження статусу податкової резидентності GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, що відповідно до вимог статті 103 Податкового кодексу України підтверджується відповідною довідкою, у якій наведено, що зазначений нерезидент є резидентом країни (контрольний № 21-1181253, форми № 4), виданою податковою службою Грузії. Позивач вважає безпідставним неприйняття до уваги відповідачем під час проведення перевірки зазначеної довідки, у зв`язку з чим контролюючий орган дійшов висновку, що в ході перевірки не було надано документ, виданий компетентним органом Грузії, що підтверджує резидентство даної компанії та застосував вимоги порушення пункту 103.4 статті 103 Податкового кодексу України.

За твердженням позивача, дебіторська заборгованість у несвоєчасному надходженні товару з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків (365 днів) у сумі 5106,71 євро на 159 днів з 15.05.2020 по 21.10.2020 згідно з контрактом №28032019 від 28.03.2019 позивачем з PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чехія є незначним розміром та звільняється від нарахування пені.

Крім того, позивачем наведено, що 17.01.2018 ТОВ "БК "КВП" подарувало двокімнатну квартиру громадянці України ОСОБА_1 . На думку позивача, податок на дохід з фізичних осіб повинен сплачуватись фізичною особою до моменту укладання нотаріального посвідченого договору разом з військовим збором, оскільки нотаріус виступає податковим агентом відповідно до норм Податкового кодексу України.

Позивач також не погоджується з доводами контролюючого органу щодо укладення договору найму стосовно авто, яке було використано з метою відрядження працівником товариства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/580/22; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.02.2022 /а.с. 205, том 1/.

08.02.2022 до суду надано відзив, у якому представник відповідачів позов не визнав. Свою позицію мотивував тим, що у порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платником занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 3766127 грн, внаслідок ненарахування "компенсуючих" податкових зобов`язань вартість активу, який використовується в неоподаткованих операціях.

Крім того, зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено укладання договору найму транспортного засобу: договір №б/н від 15.04.2019 найму транспортного засобу м. Полтава, відповідно до якого наймодавець фізична особа ОСОБА_2 зобов`язується за плату передавати у користування наймачеві ТОВ "Будівельна компанія "КВП" автомобілі марки Toyota, модель Land Crusier 200, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . Автомобіль передається наймачеві для користування строком на один календарний місяць з дня укладання договору. Наймач зобов`язаний нести витрати, пов`язані із використанням, підтриманням у належному технічному стані автомобіля. Цей договір одночасно є актом приймання-передачі автомобіля від наймодавця до наймача. Вищезазначений договір найму транспортного засобу є нотаріально не посвідчений, при цьому укладений із фізичною особою.

Також наведено, що проведеною перевіркою встановлено ТОВ "БК "КВП" дарування квартири згідно з договором дарування, який скріплений нотаріальною печаткою приватного нотаріуса 04.10.2018. Дарувальник ТОВ "БК "КВП" подарувало, а "Обдаровувана" гр. ОСОБА_1 прийняла в дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 35,1 кв.м, загальною площею 66, кв.м. Цей дар сторони оцінюють у 363000,00 грн. Балансова вартість квартири становить 363000,00 грн; договір є посвідченим приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. Зазначено, що дохід у вигляді квартири є отриманим доходом в не грошовій формі, для якого при розрахунку податку з доходів фізичних осіб необхідно застосувати коефіцієнт згідно з пунктом 164.5 статті 164 Податкового кодексу України.

За доводами відповідача, при виплаті доходів нерезиденту GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія документ, виданий компетентним органом Грузії, що підтверджує резидентство даної компанії, у ході проведення перевірки ТОВ "БК "КВП" не наданий. Цей факт не дає права на звільнення від оподаткування доходів з джерелом походження з України. У порушення підпунктів 141.4.2, 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України ТОВ "БК "КВП" занижено податок з доходу з джерелом походження його з України за 2019 рік на суму 40220,20 грн.

Також зазначено, що відповідно до наданих до перевірки документів встановлено, що в перевіряємому періоді на виконання умов імпортного контракту від №28032019 від 28.03.2019 ТОВ "БК "КВП" здійснило перерахування коштів з валютного рахунку НОМЕР_3 , викритий в АТ ОТП БАНК, м. Київ , МФО 300528 на рахунок нерезидента PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чехія. BANK KBC BC GENT IBAN BE32T, BIC KREDBEBB за товар: труби з пластмас, безшовні, з необробленою поверхнею, але без будь-якого подальшого оброблення УКТ ЗЕД 209020000 на загальну суму 188096,69 евро/5887242,36 грн. Зазначено, що відповідно підпункту 1 пункту 9 розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надсилання грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог) /а.с. 1-7, том 2/.

Протокольною ухвалою суду від 16.02.2022 у зв`язку з неявкою учасників процесу відкладено підготовче засідання до16.03.2022 /а.с. 87, том 2/.

Відповідно до довідки від 16.03.2022 у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, відповідно до наказу голови суду від 24.02.2022 №18/13 (зі змінами, внесеними наказом від 27.02.2022 №19/13) "Про організацію роботи суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану", судове засідання у справі №440/580/22 16.03.2022 не проводилось. Наступне судове засідання призначено на 18.05.2022 /а.с. 98, том 2/.

Протокольною ухвалою суду від 18.05.2022 відкладено судове засідання на 08.06.2022 з огляду на задоволення клопотання представника позивача /а.с. 108, том 2/.

01.06.2022 позивач скористався правом подання відповіді на відзив, у якому викладено правову позицію позивача стосовно порушених відповідачем у відзиві до позову питань /а.с. 112-116, том 2/.

08.06.2022 представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, що підтверджує позицію відповідача, яку викладено у відзиві до позовної заяви. /а.с. 142-147, том 2/.

Протокольною ухвалою суду від 08.06.2022 оголошено перерву до 22.06.2022 для надання документів у справі /а.с. 148, том 2/. Протокольною ухвалою суду від 22.06.2022 відкладено судове засідання на 29.06.2022 для надання доказів /а.с. 87, том 3/.

Протокольною ухвалою від 29.06.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 20.07.2022 /а.с. 98, том 3/.

04.07.2021 до суду представником відповідача подані додаткові пояснення /а.с. 100-103, том 3/.

Протокольною ухвалою суду від 20.07.2022 оголошено перерву до 03.08.2022 для надання додаткових документів у справі /а.с. 107- 108, том 3/.

На виконання вимог суду представником відповідача 01.08.2022 подані додаткові пояснення /а.с. 112, том 3/.

Протокольною ухвалою суду від 03.08.2022 оголошено перерву до 10.08.2022 для надання додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 10.08.2022 представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності ТОВ "БК "КВП" відносяться: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

На підставі направлень, виданих ГУ ДПС у Полтавській області від 08.09.2021 №2930, від 08.09.2021 №2931, від 08.09.2021 №2932 відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, плану-графіку проведення документальних на 2021 рік, на підставі наказів ГУ ДПС у Полтавській області від 02.09.2021 №1987-П, від 05.10.2021 №2356-П проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "БК "КВП" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.10.2018 по 30.06.2021, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 30.06.2021, за результатами якої складено акт за № 8763/16-31-07-04-10/01284778 від 03.11.2021 /а.с. 8-12, том 2/.

Відповідно до акта № 8763/16-31-07-04-10/01284778 від 03.11.2021 встановлені наступні порушення, зокрема:

- пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 3766127,00 грн, у тому числі за грудень 2018 року на 3766127,00 грн;

- підпункту 164.217 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 4297,36 грн, у т.ч. за квітень 2019 року 1963,08 грн, за травень 2019 року 2334,28 грн;

- підпункту 164.217 пункту164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, абзацу другого пункту 174.6 статті 174, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 79682,86 грн, у т.ч за жовтень 2018 року в сумі 79682,86 грн;

- підпункту 141.4.2, підпункту 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України ТОВ "БК "КВП" занижено податок з доходу з джерелом походження його з України на загальну суму 40220,20 грн за 2019 рік;

- частини третьої статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473/VIII "Про валюту і валютні операції" та 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5: при виконанні імпортного контракту №28032019 від 28.03.2019, укладеного з PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чеська республіка мала місце прострочена дебіторська заборгованість законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків (365 днів) у сумі 5106,71 євро на 159 днів з 15.05.2020 по 21.10.2020.

В акті № 8763/16-31-07-04-10/01284778 від 03.11.2021 зазначено, що з висновками перевірки та (або) фактами та даними, викладеними в акті перевірки, представник позивача не згоден. Також наведено, що будуть подані до контролюючого органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені ТОВ "БК "КВП" у податковій звітності.

17.11.2021 за вих № 1/907 позивачем складено заперечення на акт від 03.11.2021 № 8763/16-31-07-04-10/01284778, у яких зазначено про необґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки /а.с. 142-146, том 1/.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Полтавській області №39788/6/16-31-07-04-18 від 18.11.2021 розгляд заперечення відбудеться 25.11.2021 /а.с. 22, том 1/.

Згідно з листом Головного управління ДПС у Полтавській області про розгляд заперечення від 01.12.2021 № 41294/16-31-07-04-18 висновки, викладені в акті від 03.11.2021 № 8763/16-31-07-04-10/01284778, підтримані контролюючим органом.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області винесені податкові повідомлення-рішення від 08.12.2021, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення форма "Р" №4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 3766127,00 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію 941532,00 грн /а.с. 166, том 1/;

- податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 08.12.2021 №4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб на 40220,20 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію 10055,05 грн /а.с. 159, том 1/;

- податкове повідомлення-рішення форма "С" від 08.12.2021 №4, яким застосовано пеню за порушення термінів у сфері ЗЕД у сумі 70558,90 грн /а.с. 161, том 1/;

- податкове повідомлення-рішення форма "Д" від 08.12.2021 №4, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 83980,29 грн, застосовано штрафну (фінансову) санкцію 20995,07 грн, пеню 21270,23 грн /а.с. 154, том 1/.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 08.12.2021 №4, №4, №4 та №4 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України).

Заперечень щодо процедури проведення перевірки позивачем не наведено.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4, суд зазначає таке.

Згідно з актом перевірки, перевіркою встановлено, що 28.03.2019 між платником податків ТОВ "БК "КВП" (покупець) та нерезидентом PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чехія, адреса: Kvitkovicka 1388,763 61 Napajedia, Чехія (продавець) укладено імпортний контракт № 28032019 на поставку труб з пластмас, безшовних, з необробленою поверхнею, але без будь-якого подальшого оброблення, код УКТ ЗЕД 209020000. Вартість контракту 100000 євро; умови поставки: CZ Отроковіце; умови оплати: 100% передоплата; термін дії: до 31.12.2019.

На виконання умов імпортного контракту від №28032019 від 28.03.2019 позивачем здійснено перерахування коштів з валютного рахунку UA38 39722, відкритого в АТ ОТП БАНК, м. Київ, МФО 300528, на рахунок нерезидента PIPELIFE CZECH s.r.o. Logisticke centrum Napajedia, Чехія, BANK KBC BC GENT, IBAN BE2902, BIC KREDBEBB за товар: труби з пластмас, безшовні, з необробленою поверхнею, але без будь-якого подальшого оброблення, код УКТ ЗЕД 209020000 на загальну суму 188096,69 євро/5887242,36 грн згідно з платіжними дорученнями:

- від 08.05.2019 №3 на суму 80162,56 євро/ 2361694,19 грн;

- від 15.05.2019 №6 на суму 18510,00 євро/ 543646,90 грн;

- від 21.09.2020 №2 на суму 89424,13 євро/ 2981901,27 грн.

Поставка товару нерезидентом відбулась згідно з митними деклараціями на загальну суму 186853,27 євро/5927430,03 грн:

- від 03.06.2019 №210628 на суму 93566,15 євро/ 2801901,05 грн;

- від 21.10.2020 №93287,12 євро/3125528,98 грн.

За доводами податкового органу, наведені у додаткових поясненнях /а.с. 112, том 3/, у ході виконання зовнішньоекономічних розрахунків за контрактом № 28032019 від 28.03.2019 дебіторська заборгованість по розрахунках в сумі 5106,41 євро виникла на дату отримання товару (остання подія) 03.06.2019 (митна декларація №210628 на суму 93566,15 євро/2801901,05 грн). Офіційний курс євро по відношенню до національної валюти України, встановлений НБУ, станом на 03.06.2019 становив 29,94567. Таким чином, за твердженням відповідача, дебіторська заборгованість у сумі 5106,41 євро станом на 03.06.2019 по курсу 29,94567 становить 152914,87 грн, що є вищою за незначну суму (150000 грн), визначену відповідно до пункту 1 статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Для обрахунку пені за порушення строку розрахунків до зовнішньоекономічних операціях позивача за період з 01.10.2018 по 30.06.2019 взято курс станом на 15.05.2020 (перший день порушення граничних строків розрахунків).

Суд зазначає, що правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, визначено Законом України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 № 2473-VIII (надалі Закон № 2473-VIII).

Згідно зі статтею 13 Закону № 2473-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України. Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків встановлений Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7.

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог).

Згідно з пунктами 21-23 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5 (надалі Положення № 5), (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення: не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, установлений для фінансових операцій, що підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі в розділі II цього Положення - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.

Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

При цьому, незначним розміром валютної операції (далі - незначний розмір) є розмір валютної операції (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції), який є меншим, ніж розмір, що установлений для фінансових операцій, що підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (пункт 7 розділу І цього Положення).

У частині першій статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" від 14.10.2014 № 1702-VII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин до 27.04.2020) наведено, що фінансова операція підлягає обов`язковому фінансовому моніторингу у разі, якщо сума, на яку вона здійснюється, дорівнює чи перевищує 150 000 гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну 150000 гривень.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" від 06.12.2019 № 361-IX (у редакції, яка діяла з 28.04.2020) фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції.

Отже, аналіз наведених норм дозволяє діти висновку, що Законом №2473-VІІІ визначено право Національного банку України встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються такі граничні строки. При цьому, якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми, а загальна сума операції підлягає валютному нагляду, у разі порушення граничних строків розрахунків за умови відсутності ознак дроблення операцій з експорту товару або дроблення валютних операцій, пеня на суму заборгованості не нараховується.

Суд погоджується з доводами відповідача, що згідно з підпунктом 1 пункту 9 Розділу ІІІ вищенаведеної Інструкції у разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог).

При цьому, відповідач застосував курс НБУ станом на дату отримання товару (остання подія) 03.06.2019 29,94567 за 1 євро (відповідає даним Міністерства фінансів України) та порахував, що 5106,71 євро більше 150000,00 грн.

Проте контролюючим органом встановлено дату порушення цих строків з 15.05.2020 по 21.10.2020.

Пунктом 22 Положення № 5 (у редакції з 28.04.2020) передбачено, що граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.

Водночас, статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (у редакції з 28.04.2020) передбачено суму фінансової операції, яка є пороговою, а саме: 400000,00 грн.

Крім того, у листі ПАТ "ОТП БАНК" від 22.12.2021 банк зазначив, зокрема, оскільки граничний строк розрахунків за попередньою оплатою в розмірі 18510,00 євро, здійсненою 16.05.2019, становить 14.05.2020, то для завершення здійснення валютного контролю за дотриманням граничних строків розрахунків за даною операцією банк керувався діючим на 14.05.2020 валютним законодавством України /а.с.172, том 1/.

Таким чином, з урахуванням наведених норм, дебіторська заборгованість у несвоєчасному надходженні товару з порушенням законодавчо встановлених НБУ граничних строків розрахунків (365 днів) у сумі 5106,71 євро на 159 днів з 15.05.2020 по 21.10.2020 згідно з контрактом №28032019 від 28.03.2019 є незначним розміром.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 111 ПК України визначені види відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Отже, відсутні підстави для нарахуванні пені за порушення термінів у сфері ЗЕД у сумі 70558,90 грн.

На підставі викладеного, податкове повідомлення-рішення форма "С" від 08.12.2021 №4 є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим у цій частині позов слід задовольнити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4, суд зазначає таке.

За актом перевірки встановлено, що між ТОВ "БК "КВП" та GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія укладений договір морського перевезення від 30.08.2019 №30/08.

Відповідно до договору від 30.08.2019 №30/08 нерезидентом GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія здійснювалось перевезення грузу: цемент в великих мішках судном "NIKA VICTORU", тип судна сухогруз. Флаг Молдова. Судовласник/ менеджер судна GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія. Маршрут перевезення: порт Бартин (Чорноморськ, Турція) - порт Херсон - Дніпро (Кременчук).

Надані послуги (виконані роботи) підтверджені актом виконаних робіт від 2019 року №1 на суму 42000,00 дол. США./1040109,84 грн, які включають:

- вартість перевезення за межами території України (Бартин-Херсон) у сумі 15215,00 дол. США;

- вартість перевезення в межах території України (Херсон-Кременчук) у сумі 26785,00 дол. США.

На виконання умов договору морського перевезення від 30.08.2019 №30/08 та згідно з актом виконаних робіт ТОВ "БК "КВП" з валютного рахунку №UA38 39722 USD, відкритого в AT "ОТП БАНК", м. Київ, МФО 300528, здійснило виплату доходів у вигляді "фрахту" за здійснення морського перевезення на рахунок GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія, Bank Georgia Swift: BAGAGE22, Acc GE72BG485900 на суму 42000,00 дол. США/1051115,81 грн згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті від 10.09.2019 №13.

Актом перевірки встановлено, що позивачем при виплаті доходів нерезиденту GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія не наданий документ, виданий компетентним органом Грузії, що підтверджує резидентство даної компанії. Даний факт не дає права на звільнення від оподаткування доходів з джерелом походження з України. За доводами відповідача, позивачем порушено вимоги підпунктів 141.4.2, 141.4.4 пункту 141.4 статті 141 ПК України, а саме: занижено податок з доходу з джерелом походження його з України за 2019 рік на суму 40220,20 грн.

Податковим органом направлено позивачу запит №3 від 26.10.2021 про надання пояснень та копій документів до 27.10.2021 за договором морського перевезення №30/08 від 30.08.2019, укладеним з нерезидентом, зокрема: зовнішньоекономічний контракт, укладений з нерезидентом; акти прийому - передачі наданих послуг; виписки банку, що підтверджують перерахування коштів нерезиденту за надані послуги; оборотно-сальдову відомість та картку рахунку по балансовому рахунку з нерезидентом GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC. Грузія; інші наявні документи по даному питанню.

Відповідно до відзиву на позов, відповідач зазначив, що наведені документи та пояснення не надавались.

Проте позивач заперечує даний факт та зазначає, що серед інших наявних документах була довідка за 2019 рік податкової резидентності компанії GEORGIAN INDUSTRIAL ASSET MANAGEMENT GROUP LLC, Грузія з перекладом російською мовою, але така довідка не була взята до уваги відповідачем без пояснень щодо цієї довідки. Для підтвердження статусу даної довідки позивач самостійно звернувся до перекладача, який здійснив додатковий переклад довідки на українську мову з нотаріальним посвідченням.

На підтвердження чого товариством до матеріалів справи надані документи, зокрема, довідка з перекладом, нотаріально посвідченим, у якій зазначено, що наведений нерезидент є резидентом країни, № 21-11/81253, з формою № 4, видана податковим органом Службою доходів Грузії /а.с. 117- 122, том 2/.

Відповідно до підпункту 141.4.2 пункту 141.2 статті 141 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин за 2019 рік) резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно з підпунктом 141.4.2 пункту 141.2 статті 141 ПК України сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.

Вирішуючи спір у цій частині, суд враховує, що відповідно до пункту 103.1 статті 103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті (пункт 103.2 статті 103 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 103.4 статті 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 103.5 статті 103 Податкового кодексу України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

У разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів (пункт 103.6 статті 103 ПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що довідку про податкове резидентство вказаної компанії видано офіційним компетентним органом Грузії Службою доходів.

Крім того, відповідно до листа Міндоходів від 23.01.2014 № 1535/7/99-99-12-01-03-17 "Щодо міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування" (на момент виникнення спірних правовідносин) є чинними міжнародні договори про уникнення подвійного оподаткування з такими країнами, зокрема: Грузією.

Виходячи зі встановлених обставин справи та наведених норм законодавства, відсутні порушення товариством приписів підпунктів 141.4.2, 141.4.4 пункту 141.2 статті 141 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4 є протиправним та підлягає скасування, а позов у цій частині задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність відповідних довідок у позивача на момент проведення перевірки з посиланням на практику Верховного Суду від 14.06.2021 у справі № 140/893/19, від 20.04.2021 у справі № 560/1158/20, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20, з огляду на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеною, зокрема, у постанові від 17.08.2021 у справі №640/14013/20: надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних у яких установлена судом.

Довідки датовані 2019 роком (до проведення перевірки), досліджені у ході розгляду справи, підтверджують доводи позивача, тому є прийнятними.

Інші доводи відповідача є безпідставними та не впливають на висновки суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4, суд зазначає наступне.

Згідно з актом перевірки та доводами позивача (обставини не оспорюються сторонами у справі) відповідно до затверджених техніко-економічних показників (технічних умов) позивачем затверджено проект та закладено в будівництво по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці - дитячий садок на 140 місць.

04.09.2014 укладено договір № 02-49/15 про пайову участь у створенні інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області між позивачем (замовником за договором) та Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області (сільська рада за договором) /а.с.173, том 1/.

Предметом цього договору є участь замовника у розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області при будівництві об`єктів житлового та цивільного призначення по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці.

Розділом 2 договору визначено зобов`язання сторін по виконанню даного договору. Сторони погодили наступні зобов`язання:

пункт 2.1. договору замовник зобов`язується перерахувати кошти пайової участі в розмірі 4% кошторисної вартості об`єкту будівництва на рахунок бюджету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

пункт 2.2. договору розмір пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму кошторисної вартості будівництва інженерних мереж.

Рішенням 13 сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області "Про прийняття дитячого садка у комунальну власність" від 06.12.2018 /а.с.174-175, том 1/ вирішено:

- прийняти від ТОВ "БК "КВП" у комунальну власність територіальної громади Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області об`єкт нерухомого майна дитячий садок на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області;

- зарахувати ТОВ "БК "КВП" збудований об`єкт дитячий садок на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, як пайовий внесок на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області на суму 26100457,75 грн, з урахуванням ПДВ.

- уповноважити голову Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Процика Ігоря Степановича на підписання від імені Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області акта приймання-передачі дитячого садка на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

19.12.2018 на виконання рішення 13 сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та договору № 02-49/15 між позивачем та Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, в особі ОСОБА_3 підписаний акт приймання-передачі нерухомого майна /а.с.с176, том 1/, а саме: дитячого садка на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

Пунктом 1 цього акта сторонами визначена вартість нерухомого майна, що передається в розмірі 21750381,46 грн, у т.ч. обладнання 1304310,61 грн, без ПДВ.

Вартість матеріалів, робіт, послуг, придбаних з ПДВ згідно з даними обліку ТОВ "БК "КВП", становить 18830637,09 грн (наведено в акті перевірки, а також у бухгалтерських довідках, наданих до суду) /а.с. 116-127, том 3/.

За доводами контролюючого органу, позивачем занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 3766127,00 грн, внаслідок ненарахування "компенсуючих" податкових зобов`язань на вартість активу, який використовується в неоподаткованих операціях.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 якого замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною першою статті 2 цього Закону передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: прогнозування розвитку територій; забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; проведення моніторингу забудови; ведення містобудівного кадастру; здійснення контролю у сфері містобудування.

Згідно з частиною першою статті 40 наведеного Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до частини другої статті 40 цього Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина третя статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Таким чином, позивач є особою, щодо якої законом встановлено обов`язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР та статтею 144 Конституції України рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що на підставі рішень Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області затверджено обов`язкову участь замовника будівництва, до якого, зокрема, відноситься ТОВ "БК "КВП" у створенні та розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, шляхом визнання суми пайового внеску, встановленого договором про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04.09.2014 № 02-49/15, складеного сторонами, зменшеною та сплаченою позивачем на суму кошторисної вартості виконаних робіт з будівництва дитячого садочку на 140 місць по вул. Перспективна, 13 в с. Розсошенці у розмірі 26100457,75 грн.

Згідно з частиною п`ятою статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Таким чином, суд також погоджується з твердженням позивача, що відповідно до частини п`ятої статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 2.2 договору передбачено законне право позивача, як замовника будівництва за адресою: вул. Перспективна, 13 з с. Розсошенці на зарахування кошторисної вартості виконаних робіт з будівництва дитячого садочку на 140 місць у рахунок оплати пайового внеску на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Відповідно до підпунктів "а" та "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

При цьому, стаття 197 ПК України визначає операції, які звільнені від оподаткування.

Так, згідно з підпунктом 197.1.16 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з безоплатної передачі в державну власність чи комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність об`єктів усіх форм власності, які перебувають на балансі одного платника податку і передаються на баланс іншого платника податку, якщо такі операції проводяться за рішенням Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень.

Норми цього підпункту поширюються також на операції з безоплатної передачі об`єктів з балансу юридичної особи будь-якої форми власності на баланс іншої юридичної особи, яка перебуває в державній або комунальній власності, що проводяться за рішенням органу державної влади України або органу місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень та за рішенням юридичних осіб, у разі передачі основних засобів інфраструктури залізничного транспорту, незалежно від того, чи є суб`єкти операції платниками податку.

Водночас, підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема: в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).

Отже, з урахуванням наведених норм, нарахування податкових зобов`язань за приписами, визначеними пунктом 198.5 статті 198 ПК України, проводиться за умови: товари/послуги, необоротні активи отримані платником та використовуються або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях. До податкового кредиту можуть включатися суми податку на додану вартість, що пов`язані із придбанням або виготовленням товарів/послуг, з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (надалі - П(С)БО 16).

Згідно з пунктами 5-7 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

В Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, на рахунку 97 "Інші витрати" ведеться облік витрат, що виникають в процесі діяльності (крім фінансових витрат), але не пов`язані з виробництвом або реалізацією основної продукції (товарів) та послуг.

На субрахунку 977 "Інші витрати діяльності" відображаються інші витрати діяльності, які не знайшли відображення на інших субрахунках рахунку 97 "Інші витрати".

Отже, будь-яке зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів, яке призвело до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками), за правилами бухгалтерського обліку буде вважатися витратами.

Суд зазначає, що об`єкт нерухомості дитячий садочок на 140 місць по вул. Перспективна, 13 з с. Розсошенці зарахований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області за вищезазначеним рішення сесії у рахунок оплати ТОВ "БК "КВП" пайового внеску у розмірі 4 % на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Отже, відповідач при проведенні перевірки та винесенні податкового повідомлення-рішення від 08.12.2021 № 4 помилково застосував до спірних правовідносин, що виникли за господарськими операціями із Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, положення пункту 198.5 статті 198 ПК України, пункту 199.1 статті 199, підпункту 197.1.16 пункту 197.1 статті 197 ПК України, оскільки цей об`єкт нерухомості був переданий Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області не безкоштовно, а зарахований як обов`язковий пайовий внесок у розмірі 26100457,75 грн на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області згідно з договором від 04.09.2014 № 02-49/15.

Таким чином, відсутні порушення позивачем вимог пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 ПК України, у результаті чого відсутнє заниження податку на додану вартість за грудень 2018 року на 3766127,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині, а саме: визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форма "Д" від 08.12.2021 №4, суд зазначає таке.

У ході проведення перевірки встановлено укладання договору найму транспортного засобу: договір №б/н від 15.04.2019 найму транспортного засобу м. Полтава, відповідно до якого наймодавець фізична особа ОСОБА_2 зобов`язується за плату передавати у користування наймачеві ТОВ "БК "КВП" автомобілі марки Toyota, модель Land Crusier 200, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . Автомобіль передається наймачеві для користування строком на один календарний місяць з дня укладання договору. Наймач зобов`язаний нести витрати, пов`язані із використанням, підтриманням у належному технічному стані автомобіля. Даний договір одночасно є актом приймання-передачі автомобіля від наймодавця до наймача. Вищезазначений договір найму транспортного засобу є нотаріально не посвідчений, при цьому укладений із фізичною особою. За доводами відповідача, цей договір є нікчемним.

В обґрунтування порушення, контролюючим органом наведено, що в період з 28.04.2019 по 04.05.2021 ОСОБА_4 відповідно до наказу про відрядження від 26.04.2019 №57-в відбув до Туреччини з робочою поїздкою на автомобілі марки Toyota, модель Land Crusier 200, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , щодо якого договір найму транспортного засобу є нікчемним. Крім того, податковим органом встановлено витрати на утримання та заправку автомобіля у загальній сумі 19576,88 грн. Оплата здійснювалась корпоративною картою та готівкою позивача.

Відповідач зазначив, що доходи у вигляді пального та утримання автомобіля є доходом у негрошовій формі, для якого при розрахунку податку з доходів фізичних осіб необхідно застосувати коефіцієнт згідно з пунктом 164.5 статті 164 Податкового Кодексу. За доводами контролюючого органу, відшкодування на утримання автомобіля є додатковим благом ОСОБА_4 .

У зв`язку з чим податковий орган встановив порушення підпункту 164.217 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 4297,36 грн, у т.ч. за квітень 2019 року 1963,08 грн, за травень 2019 року 2334,28 грн.

У матеріалах справи наявний договір використання власного автомобіля в виробничих цілях б/н від 15.04.2019, укладений між позивачем та працівником товариства (менеджером із збуту) ОСОБА_5 , предметом якого є автомобіль марки Toyota, модель Land Crusier 200, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , у якому зазначено, що власний автомобіль буде використовуватись працівником для службових поїздок у виробничих цілях товариства /а.с.89-90, том 3/.

Відповідно до умов цього договору: термін використання 1 місяць до 14.05.2019 (пункт 4.1 договору); розмір компенсації працівнику за використання власного автомобіля в службових цілях становить суму щомісячної амортизації автомобіля (пункт 5.1 договору). Товариство зобов`язується здійснювати за власний рахунок заправлення автомобіля ПММ та його технічне обслуговування у період використання автомобіля за цим договором (пункт 6.2 договору).

Згідно з вимогами статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 759 Цивільного кодексу України (у редакції 2019 року) визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Дійсно, згідно зі статтею 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Водночас, суд зазначає, що на вимогу суду відповідачем договір найму транспортного засобу не наданий, у матеріалах справи існує інший вищенаведений договір використання власного автомобіля в виробничих цілях б/н від 15.04.2019, який не містить ознак договору найму.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, відповідач не надав доказів на обґрунтування своїх доводів.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема: вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Згідно з пунктом 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Підпунктом "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Отже, з урахуванням наявного в матеріалах справи договору, як письмового доказу, якому суд надав оцінку, з огляду на вищезазначені висновки суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення в частині встановлення порушення підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 4297,36 грн, у т.ч. за квітень 2019 року 1963,08 грн, за травень 2019 року 2334,28 грн.

У зв`язку з чим, у цій частині позов слід задовольнити, а саме: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів у сумі 4297,36 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1074,34 грн, нарахованої пені в сумі 12891,17 грн (з урахуванням наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій за цим податковим повідомленням-рішенням) /а.с. 133, том 3/.

Щодо іншої частини податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4 суд зазначає наступне.

Згідно з актом перевірки перевіркою встановлено, що на підставі договору дарування, скріплений нотаріальною печаткою приватного нотаріуса 04.10.2018, дарувальник (ТОВ "БК "КВП") подарував, а гр. ОСОБА_1 (обдаровувана) прийняла в дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 35,1 кв.м, загальною площею 66, кв.м. Згідно з умовами цього договору, дар сторони оцінюють у 363000,00 грн /а.с. 182, том 1/.

Відповідно до абзацу другого пункту 174.6 статті 174 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.

Платниками податку є податковий агент (підпункт 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України).

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Перелік доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, встановлено пунктом 164.2 статті 164 Кодексу.

Так, відповідно до підпункту "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий таким платником як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 ПК України), у вигляді, зокрема, вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Так, згідно з пунктом 164.5 цієї статті під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:

К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Водночас нормами статті 171 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

У підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Підпунктом "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.4. пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Таким чином, позивачем порушено вимоги підпункту 164.217 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, абзацу другого пункту 174.6 статті 174, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, у результаті чого недоутримано податок з доходів фізичних осіб у загальній сумі 79682,86 грн, у т.ч за жовтень 2018 року в сумі 79682,86 грн.

Отже, з урахуванням наведеного в цій частині позов не підлягає задоволенню.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх рішень у повному обсязі, що є підставою для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки суд дійшов висновку про скасування всіх рішень відповідача, стосовно яких заявлено позов (щодо одного частково в сумі 107982,81 грн) у загальній сумі 4846756,02 грн (нараховується максимальна ставка судового збору в сумі 24810,00 грн), при зверненні з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 24810,00 грн, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" Комбінат виробничих підприємств" (вул. Шевченка, 18, с. Терешки, Полтавська область, 38762, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.12.2021 №4 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів у сумі 4297,36 грн, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1074,34 грн, нарахованої пені в сумі 12891,17 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія" Комбінат виробничих підприємств" (вул. Шевченка, 18, с. Терешки, Полтавська область, 38762, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 24810,00 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя Т.С.Канигіна