Справа № 640/32676/21
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Київ № 640/32676/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур, військових прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)

третя особа Київська міська прокуратура

про визнання протиправним рішення №357 від 13.09.2021, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора (далі-відповідач 1), п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур, військових прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі-відповідач 2), третя особа Київська міська прокуратура, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №357 Про неуспішне проходження прокурором атестації від 13.09.2021 п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих);

- зобов`язати уповноважену кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур, створену на підставі наказу Генерального прокурора, призначити ОСОБА_1 новий час (дату) повторного проходження (складання) етапу атестації - іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що прийняття оскаржуваного рішення відбулось із рядом суттєвих порушень, які беззаперечно свідчать про його протиправність. Позивач вказує, що це порушення відбулись під час проходження позивачем анонімного тестування. Позивач зазначає, що звернувся до кадрової комісії із заявою щодо наявності технічних проблем, неповним проведенням інструктажу щодо процедури проведення тестування та проблем із здоров`ям, що в цілому вплинуло на його кінцевий результат. Рішення про неуспішне проходження позивачем атестації першою кадровою не приймалось. В подальшому, позивач зазначає, що всупереч ухваленому рішенню, з 23.11.2020 першою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) позивачу так і не було призначено нового часу (дати) складання відповідного іспиту.

Позивач вважає, що прийняття рішення про неуспішне проходження позивачем атестації є передчасним, а результати, отримані позивачем 06.11.2020, за наслідком проходження тестування, не можуть прийматись до уваги, оскільки відповідною кадровою комісією позивачу було призначено проходження анонімного тестування повторно, а не рішення про неуспішне проходження атестації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

Представником Офісу Генерального прокурора подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (другий етап атестації) ОСОБА_1 набрав 86 балів, що з урахуванням наказу виконувача обов`язків Генерального прокурора від 07.10.2020 №474, є менше прохідного балу (93) для успішного складання іспиту, тому вважає, що рішення кадрової комісії прийнято із дотриманням процедури, встановленою відповідним Порядком та норм чинного законодавства, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Також зазначено, що на засіданні Комісії 20.11.2020 (протокол №12) розглянуто заяви прокурорів, у тому числі і заяву позивача, щодо повторного складання іспиту де протокольно вирішено призначити нову дату для складання іспиту. Разом з цим, відповідач вказує, що першою кадровою комісією з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), керуючись пунктом 7 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації №221 прийнято процедурне рішення про призначення нової дати складання іспиту позивачем, оскільки вказані ним причини могли негативно вплинути на результат тестування. На думку відповідача, комісією приймалося процедурне, а не остаточне (про успішне/неуспішне проходження атестації) та про призначення нового часу (дати) складання цього іспиту без визначення конкретної дати.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що жодною нормою ні Порядком про роботи кадрових комісій №233, а ні Порядком проходження прокурорами атестації №221, а ні будь-якою іншою нормою права не передбачено право однієї кадрової комісії ставити під сумнів вже прийняте рішення іншої кадрової комісії, в тому числі повторно розглядати та вирішувати питання, які вже ухвалені відповідною кадровою комісією. На думку позивача, повторний розгляд іншою кадровою комісією вже ухвалених рішень іншою кадровою комісією є грубим порушенням принципу юридичної визначеності.

Київською міською прокуратурою подано пояснення, в яких зазначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є однією з самостійних підстав, для прийняття рішення про звільнення з посади прокурора.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 01.12.2012 призначений на посаду старшого прокурора відділу правозахисної діяльності та представництва інтересів громадян і держави в судах протидії корупції управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури м. Києва.

Надалі 15.12.2015 позивача призначено на посаду керівника Київської місцевої прокуратури №5.

Наказом Київської міської прокуратури від 15.07.2021 №1960к надано прокурору Київської місцевої прокуратури №5 м. Києва ОСОБА_1 відпустку для догляду за дитиною без збереження заробітної плати з 23.07.2021 по 22.01.2022.

Верховною Радою України прийнято Закон України №113-ІХ, яким передбачено необхідність проходження прокурорами атестації, як обов`язкову передумову для подальшого проходження служби в органах прокуратури.

Позивач 11.10.2019 подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Рішенням другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 30.10.2020 було затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

У відповідності до затвердженого графіку, позивача було включено до другої групи прокурорів, які 06.11.2020 складали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Позивач вказує, що його хворобливий стан та некоректна робота програми вплинули на результати іспиту, під час якого набрано 86 балів замість прохідного балу-93. Відразу після іспиту він звернувся із письмовою заявою до першої кадрової комісії про повторне проходження іспиту як такого, що не відбувся.

Протоколом засідання першої кадрової комісії №12 від 20.11.2020, згідно з яким, рішенням комісії ОСОБА_1 виключено зі списку осіб, які 06.11.2020 не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички; вирішено призначити нову дату іспиту та про прийняте рішення проінформувати Офіс Генерального прокурора.

П`ятнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення від 13.09.2021 №357 про неуспішне проходження позивачем атестації.

Вважаючи рішення п`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 №357 протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) визначені правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до статті 4 Закону №1697-VII організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 частини першої статті 16 Закону № 1697-VII встановлено, що незалежність прокурора забезпечується, зокрема, особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

До Закону України «Про прокуратуру», були внесені зміни Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-IX (діє з 25 вересня 2019 року).

Зокрема, в тексті Закону № 1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно пунктів 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із пунктом 11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео - та звукозапису.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

Згідно з пунктами 1, 6 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Атестація включає такі етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Як встановлено судом, позивачем подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію у встановлений строк і за визначеною формою, у зв`язку з чим його допущено до проходження атестації прокурорів.

Матеріалами справи підверджено, що позивачем 06.11.2020, за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки набрано 86 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту (93).

Відповідно до протоколу від 06.11.2020 №11 засідання першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) затверджено список осіб, які 06.11.2020 не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (додаток 2), в який включено ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 7 Порядку №221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Так, позивач повідомив першу кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про наявність проблем зі здоров`ям під час проходження другого етапу тестування на загальні здібності та навички. До вказаного повідомлення позивач додав копію листа непрацездатності від 21.10.2020. А також повідомлено комісію, що під час проходження тестування були збої у роботі комп`ютерної техніки.

Матеріалами справи підтверджено, що протоколом №12 від 20.11.2020 першою кадровою комісією прийнято рішення про задоволення заяви позивача про повторне складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, внесено позивача до графіку для складання іспиту та виключено зі списку осіб, що не склали іспит 06.11.2020; на підставі пункту 7 Розділу 1 Порядку проходження прокурорами атестації вирішено призначити нову дату складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички. Дати наступного іспиту комісією не визначено.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, що не спростовано відповідачем, позивачу не направлялись повідомлення про призначення нової дати другого етапу тестування на загальні здібності на навички. Доказів розміщення таких повідомлень на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора відповідачами не надано.

Генеральним прокурором від 16.07.2021 видано наказ №236 «Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора про створення кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)», яким визнано таким, що втратив чинність наказ Генерального прокурора від 10.09.2020 №422 «Про створення першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)».

Натомість, наказом Генерального прокурора від 16.07.2021 №239 «Про створення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)» з метою здійснення атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) створено п`ятнадцяту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - п`ятнадцята кадрова комісія).

П`ятнадцятою кадровою комісією з часу її створення не було призначено позивачу нової дати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

На засіданні п`ятнадцятої кадрової комісії 13.09.2021 розглядалось питання про включення до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 , за включення до графіку проголосувало «за» - 0, «проти» - 5.

П`ятнадцятою кадровою комісією включено позивача до переліку прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), які за результатами іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, яке відбулося 02.11.2020 - 09.11.2020, набрали менше прохідного балу (93) і неуспішно пройшли атестацію та 13.09.2021 - прийнято рішення №357 про неуспішне проходження позивачем атестації.

Спірним питанням даної справи є правомірність прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації позивачем через нескладення позивачем іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу будь-яких повідомлень про перегляд кадровою комісією раніше прийнятого рішення щодо допуску позивача до повторної здачі іспиту та прийнятих 13.09.2021 рішень щодо невключення його до графіку складання іспиту та включення до списку осіб, що неуспішно пройшли атестацію.

Відповідно до матеріалів справи першою та п`ятнадцятою кадровими комісіями вирішувалося одне й те ж саме питання відносно включення позивача до графіку складання іспиту, проте ними прийнято протилежні рішення. Перша кадрова комісія визнала достатніми наведені позивачем причини для повторної здачі ним іспиту та прийняла рішення допустити позивача до повторної здачі іспиту та включити її до графіку здачі іспиту, в той час як п`ятнадцята комісія, визначивши наведені позивачем причини недостатніми для її допуску до повторної здачі іспиту, не підтримала рішення про включення позивача до графіку здачі іспиту. Рішення п`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 не містить в собі обґрунтування фактичного перегляду питання, що розглянуто першою кадровою комісією у листопаді 2020 року та скасування раніше прийнятого рішення комісії.

Згідно з Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" повноваження щодо атестації прокурорів надані відповідним кадровим комісіям. В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про дефектність повноважень в першій або п`ятнадцятої кадрових комісій, що приймали рішення з питання включення позивача до графіку складання іспиту (повторно) та прийняли різні за змістом рішення.

Суд вважає, що за наявності нескасованого рішення першої кадрової комісії від 20.11.2020 про призначення нової дати складання іспиту та внесення позивача до графіку для складання іспиту, що не було виконано, подальші рішення, прийняті п`ятнадцятою кадровою комісією рішення про невключення позивача до графіку складання спиту (від 13.09.2021), прийняття рішення про неуспішне проходження нею іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (від 13.09.2021) та ухвалення рішення про неуспішне проходження атестації (від 13.09.2021) не можуть вважатися правомірними.

В матеріалах справи відсутні документи, які б надавали можливість суду вважати нечинним (скасованим) рішення першої кадрової комісії про допуск позивача до повторної здачі іспиту, що свідчить про передчасність прийнятого комісією рішення про неуспішне проходження позивачем оцінювання.

Суд відхиляє посилання відповідача на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 21.09.2021 у справі №200/5038/20-а, від 21.09.2021 у справі №160/6204/20, від 24.09.2021 у справі №160/6596/20, від 24.09.2021 у справі №140/3790/19, від 24.09.2021 у справі №280/4314/20, від 29.09.2021 у справі №440/2682/20, від 20.10.2021 у справі №420/4196/20 та від 20.10.2021 у справі №280/25298/19, оскільки обставини, що були предметом дослідження у вказаних справах, докорінно відрізняються від обставин у цій справі, яка розглядається. Зокрема, у розглянутих Верховним Судом справах, на відміну від цієї, розглядались та досліджувались нормативна підстава звільнення прокурорів - пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та фактологічна підстава - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації. В даній справі суд встановлює та акцентує увагу на тому, що наявне чинне рішення кадрової комісії, яким позивачу призначено нову дату іспиту (хоча і без визначення конкретної календарної дати), що є вирішальною обставиною у даному спірному випадку.

Суд приходить до висновку про те, що Закон №113-ІХ, Порядок №221 та Порядок №233 не наділяють кадрову комісію повноваженнями за тими ж самими обставинами ревізувати (переглядати) власне рішення або рішення попередньої кадрової комісії щодо призначення прокурору нового часу (дати) складання відповідного іспиту, як і не передбачають вчинення кадровою комісією повторно дій щодо визначення підстав для призначення нового часу (дати) складання іспиту чи проведення співбесіди, як не передбачають і права комісії або дій по вирішенню питання, чи включати до графіку складання іспитів прокурора, щодо якого вже прийнято рішення про призначення йому нової дати складання іспиту.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі "Лелас проти Хорватії" зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Проте, як встановлено судом у ході розгляду справи, Офісом Генерального прокурора та створеними ним кадровими комісіями не дотримано встановлених процедур, оскільки ще Перша кадрова комісія визнала поважними причини які вплинули на хід та результати іспиту від 06.11.2020 для ОСОБА_1 і визнала необхідність призначення нової дати його складання, а майже через рік - 13.09.2021 п`ятнадцята кадрова комісія, на підставі результатів цього ж іспиту, прийняла рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

З огляду на зазначені обставини, суд зазначає, що відповідачем не було доведено у судовому порядку обґрунтованості та правомірності прийнятого рішення від 13.09.2021 №357 про неуспішне проходження позивачем атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використання комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів місцевої прокуратури, що є підставою для визнання цього рішення протиправним та скасування.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання уповноваженої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, створеної на підставі наказу Генерального прокурора, призначити ОСОБА_1 новий час (дату) повторного проходження (складання) етапу атестації - іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, суд зазначає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки такий обов`язок визначений Законом України №113-ІХ та Порядком №221, у зв`язку з внесеними в них змінами.

Відповідні зміни внесені Наказом Генерального прокурора від 03.06.2021 №178 у Порядок №221, а саме розділ V доповнено пунктом 3-2 наступного змісту: «У разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурор, якого поновлено на посаді чи рішення про звільнення якого з посади за наслідками атестації не приймалось з підстав, визначених законодавством України допускається кадровою комісією до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне рішення».

Отже, при набранні законної сили рішення суду про скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації в силу норм законодавства він допускається кадровою комісією до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне скасоване рішення комісії.

Суд зазначає, що належним способом захисту прав на охоронюваних законом інтересів позивача в даному випадку є саме визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії. Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи позивача та відповідачів щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №357 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 0034051) витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.