Справа № 640/8653/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8653/21 Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про скасування висновку, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Міністерства закордонних справ України (надалі - відповідач), в якій позивач просив суд:

- визнання протиправним та скасування висновку МЗС України в частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , що затверджений наказом МЗС України від 17.02.2021 №56 "Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2020 році";

- визнання протиправним та скасування наказу МЗС України від 17.02.2021 №56 "Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2020 році";

- визнання протиправним та скасування наказу МЗС України від 04.03.2021 №348-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновлення ОСОБА_1 на посаді першого секретаря Посольства України в Азербайджанській Республіці з 06.03.2021;

- стягнення з МЗС України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.03.2021 по дату прийняття рішення суду (станом на день подачі позову до суду 23.03.2021 - 7545,40 грн.);

- стягнення з МЗС України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року про залишення позовної заяви без руху позивачу встановлювався десятиденний строк для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин та наданням відповідних доказів або письмових пояснень звернення до суду в межах відповідного строку щодо вимог про визнання протиправним та скасування висновку МЗС України в частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , що затверджений наказом Міністерства закордонних справ України 17.02.2021 № 56 "Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2020 році" та про визнання протиправним та скасування наказу МЗС України 17.02.2021 №56 "Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2020 році".

Позивачем на усунення недоліків подано заяву до суду першої інстанції про поновлення строку звернення до суду, в якій поважними причинами зазначено: перебування у відпустці з 10.01.2021 по 06.03.2021; не надсилання висновку та наказу належним чином засвідченими в паперовому вигляді засобами поштового зв`язку; отримання інформації про висновок та наказ внаслідок неодноразових звернень; знаходження позивача у важкому психологічному стані внаслідок дій МЗС України щодо його оцінювання.

В ухвалі суду першої інстанції від 27 травня 2021 року про відкриття провадження у справі постановлено розглянути питання строків з урахуванням відзиву та поданих відповідачем доказів для встановлення обставин отримання позивачем оскаржуваних висновку повторного оцінювання та наказу від 17.02.2021 №56.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог:

- визнання протиправним та скасування висновку Міністерства закордонних справ України в частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , що затверджений наказом Міністерства закордонних справ України 17.02.2021 №56 "Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2020 році";

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України 17.02.2021 №56 "Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2020 році". Підставою для залишення позовної заяви без розгляду стало те, що судом першої інстанції встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою в даній частині.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанцій залишено поза увагою ту обставину, що позивач у період з 10.01.2021 року по 06.03.2021 рік перебування у відпустці.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги.

На електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від позивача про розгляд справи за його відсутності, проте дане клопотання не засвідчено ЕЦП.

Відповідач заперечує проти апеляційної скаргу в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви в частині без розгляду, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом, а причини пропуску зазначеного строку, на які посилається позивач, є неповажними, відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зі змісту наведених норм КАС України вбачається, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 520/2559/19 та від 20 лютого 2020 року по справі № 520/3809/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Колегія суддів звертає увагу, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції обґрунтовано зазначили, що чинним законодавством встановлено строки, які обмежують звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Предмет даного позову стосується протиправності прийняття відповідачем висновку в частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 та наказом Міністерства закордонних справ України 17.02.2021 року №56.

Зокрема, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що висновок МЗС України щодо повторного оцінювання службової діяльності позивача та наказ МЗС України 17.02.2021 №56 "Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2020 році" надісланий позивачу на його електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 18.02.2021 об 11:35 год., що підтверджується протоколом складеним 18.02.2021 третім секретарем відділу кадрового планування Управління Кадрового менеджменту від 18.02.2021 О. Бондарчук, начальником Управління кадрового менеджменту В. Мошківським.

У протоколі зазначено, що протокол складено на підставі пункту 2 "Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1042.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем у апеляційній скарзі та у заяві про поновлення строку звернення до суду не заперечує наведену обставину, зазначаючи, що не отримував висновку та наказу у паперовому вигляді.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII: доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина перша); державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів (частина третя); інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення (частина четверта).

Судом першої інстанції звернуто увагу, що позивач вважається належно повідомленим 18.02.2021 року про зміст повторного висновку оцінювання його службової діяльності та наказу від 17.02.2021 року №56. Отже, строк звернення до суду сплив 23.03.2021 року.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем у апеляційній скарзі та у заяві про поновлення строку звернення до суду зазначає поважною причиною перебування його у відпустці з 10.01.2021 року до 06.03.2021 рік.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до МЗС України надсилався лист від 20.10.2021 року щодо незгоди з наказом МЗС України від 18.012021 року №9, який згідно з протоколом від 18.01.2021 року, також надсилався позивачу засобами електронного зв`язку. Також позивачем скеровувався до МЗС України лист від 08.02.2021 року щодо незгоди з повторним оцінюванням.

Крім того, колегія суддів вважає, що у позивача з 06.03.2021 року по 23.03.2021 рік було достатньо часу для подання позовної заяви щодо оскарження висновку та наказу відповідача, проте позивач не скористався даним правом.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перебування позивача у відпустці (до 06.03.2021 року) не перешкоджало йому направляти листи до МЗС України. У заяві про поновлення строку позивач не вказує обставин, які б підтверджували об`єктивну неможливість скористатись правом на звернення до суду, наприклад, перебування на відпочинку, лікуванні, поза межами міста, тощо.

Враховую вищевикладене, колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом в даній частині, враховуючи недоведеність існування обставин для визнання причин пропуску строку поважними, а отже, наявність підстав для залишення позовної заяви в частині без розгляду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан