Справа № 160/7540/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2022 року Справа № 160/7540/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
26 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пов`язані з відмовою в розрахунку і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно кількості робочого стажу 29 років (двадцять дев`ять) за період з 19.02 по 20.05 (включно) 2020 року, з 01.09.2020 року по 31.12 (включно) 2021 року; 01.01.2022 року по теперішній час, на підставі ч.3, ст. 142 Закону 1402-VІІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року, незаконними.
зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати і виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання за період з 19.02 по 20.05 (включно) 2020 року, з 01.09.2020 року по 31.12 (включно) 2021 року, 01.01.2022 року по теперішній час, на підставі ч.3. ст. 142 Закону 1402-VІІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року, з урахуванням 29 років робочого стажу, що становить 68 (шістдесят вісім) відсотків складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки №Б.с-423 територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області від 27.02.2020 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2005 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди. З 01.01.2020 року підвищився розмір суддівської винагороди, у зв`язку з чим у суддів у відставці виникло право на перерахунок грошового утримання з 19.02.2020 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року визнано дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пов`язані з не перерахуванням щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 року неправомірними та зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020 року в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, яка зазначена в довідці № Б-с-423 від 27.02.2020 року територіального управління ДСА в Дніпропетровській області, згідно із Законом №1402-VIII в редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 в частині зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, скасовано та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Оскільки суд не вирішив питання про відсотковий розмір грошового утримання позивача із застосуванням ч.3 ст. 142 Закону України №1402- VIII, згідно складових, вказаної вище довідки № Б-с-423 від 27.02.2020 року, головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, відмінусувало від стажу роботи позивача в 29 років 4 роки, перерахувало 60 % складових суддівської винагороди, але не виплатило позивачу починаючи з 19.02.2020 року, проігнорувавши, що у позивача стаж роботи 29 років, тобто 68 % грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Цією ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
28 липня 2022 року на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року на адресу суду від головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
09.08.2022 року та 15.08.2022 року позивач надав суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначає, що не визнає жодного заперечення, а тому їх відхиляє.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 у віці 65 роки вийшов у відставку на підставі постанови Верховної Ради України №2536-VI від 07.04.2005 року «Про звільнення суддів» з посади судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області згідно з наказом №42-К від 04.05.2005 року про відрахування зі штату суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі №160/3746/21 позов ОСОБА_1 задоволено: визнано дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пов`язані з не перерахуванням щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 року неправомірними; зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020 року в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, яка зазначена в довідці № Б-с-423 від 27.02.2020 року територіального управління ДСА в Дніпропетровській області, згідно із Законом № 1402 - VIII в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.11. 2021 року у справі № 160/3746/21 апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 задоволено частково: рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 в частині зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, скасовано та в цій частині прийнято нове судове рішення; у задоволенні позову в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 залишино без змін.
Позивач вважає, що таке рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є протиправними та таким, що призвело до перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі від передбаченого нормами чинного законодавства, що і стало підставою для звернення до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
З метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян, статус суддів визначався Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ в редакції, що діяла на момент виходу позивача у відставку).
Відповідно до ч.2 ст.43 Закону №2862-ХІІ за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку.
Судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». (ч.4 ст.43 Закону №2862-ХІІ).
Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2863-ХІІ передбачалося, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, передбаченого статтею 43 Закону України «Про статус суддів», поширюється також на суддів, які до введення цього Закону в дію вийшли на пенсію з посади судді за віком, по інвалідності, за вислугою років, з іншої роботи, на яку вони перейшли з посади судді у зв`язку із закінченням строку повноважень або за власним бажанням, за умови наявності у них стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Суддям, яким не присвоєно кваліфікаційні класи, розмір щомісячного довічного грошового утримання обчислюється з урахуванням посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді в даний час, премії, надбавки за вислугу років та інших надбавок. Щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці виплачується в суді за останнім місцем роботи або, за їх вибором, у суді за місцем їх проживання. В разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.
Абзацом другим частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року, чинного на час роботи позивач на посаді судді було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час роботи позивач на посаді судді, було передбачено, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
З трудової книжки позивача від 15.09.1960 року вбачається, зокрема, що ОСОБА_1 :
з 23.08.1960 року по 05.07.1965 року навчався у вищому навчальному закладі на історичному факультеті;
з 30.07.1974 року по 11.10.1974 року працював слідчим прокуратури Петриківського райну;
з 20.04.1976 року по 26.12.1979 року працював слідчим прокуратури Магдалинівського району;
з 26.12.1979 року по 02.01.1985 року працював прокурором Солонянського району;
з 02.01.1985 року по 16.02.1985 року працював слідчим прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська;
з 16.02.1985 року по 30.05.1985 року працював слідчим прокуратури Баглійського району м. Дніпродзержинська;
з 30.05.1985 року по 29.10.1987 року працював старшим помічником прокурора Баглійського району м. Дніпродзержиська;
з 29.10.1987 по 25.03.1991 року працював заступником прокурора м. Дніпродзержинська;
з 25.03.1991 року по 29.04.1991 року працював виконуючим обов`язки прокурора Дніпродзержинської міжрайонної природоохоронної прокуратури;
з 29.04.1991 року по 20.01.1993 року працював Дніпродзержинським природоохоронним міжрайонним прокурором;
з 21.01.1993 року по 12.03.1993 року працював розпорядником в Баглійськом районному народному суді м. Дніпродзержиснька;
з 12.03.1993 року по 11.12.2003 року працював головою Петриковоського районного суду;
з 11.11.2003 року по 07.04.2005 року працював суддею Петриківського районного суду Дніпропетровської області.
З огляду на зазначене, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 працював на посаді судді більше 10 років, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання має бути зарахововано також: роботу в органах прокуратури з 30.07.1974 року по 11.10.1974 року, з 20.04.1976 року по 26.12.1979 року, з 26.12.1979 року по 02.01.1985 року, з 02.01.1985 року по 29.10.1987 року, з 29.10.1987 року по 25.03.1991 року, з 25.03.1991 року по 20.01.1993 року.
Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 29 років 29 днів.
Наведене доводить, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не вірно визначено стаж роботи судді ОСОБА_1 в розмірі 29 років 00 місяців 29 днів та безпідставно не включило до нього періоду роботу в органах прокуратури.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIIІ (далі Закон №1402- VIIІ) із змінами, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи і посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) та звільнення відставку.
Суд також виходить з того, що неправомірним є позбавлення судді набутого статусу (статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності.
Відповідно, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним та незмінним, оскільки пенсійний орган не наділений повноваженнями зменшувати обрахований для прийняття рішення про відставку стаж роботи позивача на посаді судді, виходячи з якого і встановлювалося щомісячне довічне грошове утримання позивача.
Правовідносини стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються частиною четвертою статті 142 Закону №1402-VIII, відповідно до якої перерахунок проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, але з урахуванням частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII, яка не вказує на необхідність зміни обчисленого раніше стажу позивача, але чітко визначає, що щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, із збільшенням на два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання.
При цьому, суд наголошує на тому, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 142 Закону №1402-VIII, не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020 року, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII та виплаті позивачу виходячи із 68 відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді (29 років стажу судді, з яких 20 років - 50%; і 9 років по 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 18%).
Інше застосування положень частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII призведе до нерівності суддів, які вийшли у відставку до 30.09.2016 року, та суддів, які після проходження кваліфікаційного оцінюванню, відпрацювали на посаді судді щонайменше три роки.
Відповідно до ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Підсумовуючи вищевикладене, суд робить висновок про незаконність дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, пов`язаних з відмовою в розрахунку і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно кількості робочого стажу 29 років (двадцять дев`ять) за період з 19.02 по 20.05 (включно) 2020 року, з 01.09.2020 року по 31.12 (включно) 2021 року; 01.01.2022 року по теперішній час на підставі ч.3, ст. 142 Закону 1402-VІІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року та необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання за період з 19.02 по 20.05 (включно) 2020 року, з 01.09.2020 року по 31.12 (включно) 2021 року, 01.01.2022 року по теперішній час, на підставі ч.3. ст. 142 Закону 1402-VІІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року, з урахуванням 29 років робочого стажу, що становить 68 (шістдесят вісім) відсотків складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою №Б.с-423 територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області від 27.02.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням вже фактично виплачених сум.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За наведених обставин, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 23.05.2022 року №1799-2886-0935-1500.
Отже, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст. ст.241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пов`язані з відмовою в розрахунку і виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно кількості робочого стажу 29 років (двадцять дев`ять) за період з 19.02.2020 року по теперішній час на підставі ч.3. ст. 142 Закону 1402-VІІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року, незаконними.
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання за період з 19.02 по 20.05 (включно) 2020 року, з 01.09.2020 року по 31.12 (включно) 2021 року, 01.01.2022 року по теперішній час, на підставі ч.3. ст. 142 Закону 1402-VІІІ Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року, з урахуванням 29 років робочого стажу, що становить 68 (шістдесят вісім) відсотків складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою №Б.с-423 територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області від 27.02.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням вже фактично виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, повний текст рішення суду складено 30.08.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук