Справа № 640/35238/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Київ № 640/35238/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не включення до загального стажу період роботи з 01.09.1983 року по 31.12.1984 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до загального стажу роботи період роботи у НВО «Міськсистемотехніка» з 01.09.1983 року по 31.12.1984 року;

- стягнути на користь позивача витрати понесенні нею по сплаті судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на пункт 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та вказує, що була прийнята на посаду інженера у відділ спеціалізованих систем зв`язку та передачі даних з 01.09.1983 по направленню міської планової комісії відповідно до наказу №457-к від 30.08.85.

Позивач стверджує, що в четвертій колонці трудової книжки під номером запису №9 від 01.09.1983 дата наказу вказана 30.08.1985, тобто в трудовій книжці допущена технічна помилка і документ, на підставі якого позивача прийнято на роботу датований 30.08.85 замість 30.08.83. ОСОБА_1 зазначає, що нею вчинено всіх належних дій з метою підтвердження перебування у трудових відносинах з НВО «Міськсистемотехніка» у період з 01.09.1983, проте, внаслідок незалежних від неї обставин остання позбавлена підтвердити свій стаж роботи в НВО «Міськсистемотехніка» в період з 01.09.1983 по 30.06.1988 документально. Позивач вказує, що відповідачем протиправно не враховано період роботи з 01.09.1983 року по 01.01.1985 рік, що і мало своїм наслідком звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог вказуючи, що страховий стаж позивача становить 40 років 10 місяців 26 днів.

У свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній наполягає на тому, що відповідачем до загального страхового стажу не включений період з 01.09.1983 по 31.12.1984 із-за технічної помилки в трудовій книжці, чим фактично порушуються права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 .

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.06.2021 відділом обслуговування громадян №4 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачці призначено пенсію за віком.

Відповідачем при призначенні пенсії за віком не було зараховано період роботи з 01.09.1983 по 30.06.1988 в НВО «Міськсистемотехніка» Київської міської Ради народних депутатів у зв`язку з тим, що між датою прийняття та датою в наказі на прийняття різниця 2 роки, а саме: в четвертій колонці трудової книжки під номером запису №9 від 01.09.1983 дата наказу вказана 30.08.1985.

Відповідно до матеріалів справи листом ГУ ПФУ в м. Києві №2600-0207-8/103508 від 24.06.2021 було запропоновано позивачу для зарахування періоду роботи в НВО «Міськсистемотехніка» з 01.09.1983 по 30.06.1988 надати уточнюючу довідку, видану підприємством на якому вона працювала та звернутися із заявою до відділу обслуговування громадян (сервісного центру).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що НВО «Міськсистемотехніка» у 1992 році було перейменовано спочатку в «Інститут прикладної інформатики», а пізніше з 1996 році в ВАТ «Інститут прикладної інформатики», .

У той же час, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вчиняла дії з метою надання уточнюючої довідки з місця роботи за період з 01.09.1983 по 30.06.1988 для зарахування такого періоду до страхового стажу.

Судом встановлено, що Державний архів міста Києва листом №068-068/3-995-1889 та листом №068/05-23/2490 повідомив, що документи НВО «Міськсистемотехніка» або ВАТ «Інститут прикладної інформатики» на зберігання до Державного архіву м. Києва не надходили та у переліку ліквідованих підприємств і організацій, які передали документи з особового складу до архівних відділів районних в місті Києві державних адміністрацій відомостей про НВО «Міськсистемотехніка», ВАТ «Інститут прикладної інформатики» не виявлено.

Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація листом №12- 17/436 від 27.08.2021 повідомили, що документи з кадрових питань (особового складу) НВО «Міськсистемотехніка» до архівного відділу на зберігання не передавалися.

Головне управління статистики у м. Києві на повторний адвокатський запит листом №03.1-21/3648-21 від 09.11.2021 повідомило, що підприємство НВО «Міськсистемотехніка» у базі даних єдиного державного реєстру підприємств та організацій по місту Києву не значиться.

Надалі, позивач звернулась до ВАТ «Інститут прикладної інформатики» із заявою, у якій просила підтвердити період своєї роботи в НВО «Міськсистемотехніка» за період з 01.09.1983 по 30.06.1988, однак поштовий конверт повернувся із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

В подальшому, ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із зверненням від 20.08.2021 № ВЕБ-26002-Ф-С-21-073680, за наслідком розгляду якого останнім надане роз`яснення №24835-24828/3-02/8-2600/21 від 17.09.2021 про те, що період роботи з 01.09.1983 по 30.06.1985 роки у НВО «Міськсистемотехніка» не зараховано до страхового стажу, оскільки у записі міститься виправлення, що порушує вимоги оформлення трудової книжки.

Надалі, через Веб-портал Пенсійного фонду України 21.09.2021 року в якості додаткового доказу, що підтверджує період роботи з 01.09.1983 по 30.06.1988 роки в НВО «Міськсистемотехніка» позивачем поданий профспілковий білет та заява про перерахунок пенсії. Доданий профспілковий білет виписаний 19.04.1985. Профспілковий білет містить відомості про сплату внесків за 1985 - 1988 роки.

В результаті розгляду звернення від 21.09.2021 Пенсійний фонд України здійснив перерахунок, але період роботи з 01.09.1983 по 30.06.1988 в науково-виробничому об`єднанні «Міськсистемотехніка» Київської міської Ради народних депутатів не врахував, розмір пенсії не змінився, а тривалість стажу залишилася попередньою і склав 37 років 4 місяці та 26 днів, що підтверджується роздруківками з електронного кабінету пенсіонера за 25.06.2021 та 21.09.2021.

Як повідомляє позивач, користуючись рекомендаціями «гарячої лінії» Пенсійного фонду України, остання втретє звернулася через електронний кабінет до Головного управління Пенсійного фонду України задля отримання роз`яснень з приводу не включення періоду роботи в НВО «Міськсистемотехніка» з 01.09.1983 по 30.06.1988 роки, що додатково підтверджено профспілковим білетом.

В результаті розгляду звернення, ГУ ПФУ в м. Києві листом від 09.11.2021 №29794-30005/3-02/8-2600/21 повідомило про здійснення додаткової перевірки та приведення у відповідність, а саме до страхового стажу донараховано період роботи з 01.01.1985 року по 30.06.1988 року, при цьому стаж роботи збільшений до 40 років 10 місяців 26 днів, але період роботи з 01.09.1983 року по 01.01.1985 рік не врахований.

Поряд з цим, ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не включення до загального стажу період роботи з 01.09.1983 року по 31.12.1984 роки, з огляду на що звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За правилами частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно із частинами 2, 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

У той же час, частиною 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 3 статті 56 Закону № 1788-XII регламентовано, що до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII).

З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис під №9 від 01.09.1983 про прийняття останньої на посаду інженера у відділ спеціалізованих систем зв`язку та передачі даних по направленню місцевої планової комісії із зазначенням документа, на підставі якого внесено запис - наказ №457-к від 30.08.85.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110 (далі - Інструкція) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постій роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше - тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексу наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.24 у розділі трудової книжки «Відомості про роботу» робляться такі записи, зокрема у графі 4 зазначається підстава для внесення запису до трудової книжки - наказ (розпорядження) керівника підприємства, дата його видачі і номер.

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що внесенню будь-яких записів до трудової книжки передує видача керівником або уповноваженим ним органом підприємства наказу (розпорядження).

У той же час, пунктом 3 Порядку №637 регламентовано, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Досліджуючи матеріали справи судом фактично встановлено наявність помилки в даті прийняття позивача до НВО «Міськсистемотехніка», замість 30.08.83 вказано 30.08.85.

04.07.2022 судом допитано в якості свідків ОСОБА_2 , 1953 року народження та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до частини 1 статті 65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються такими засобами доказування: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 КАС України кожний свідок допитується окремо.

Свідки, які ще не дали показань, не можуть перебувати у залі судового засідання під час судового розгляду. Судовий розпорядник вживає заходів, щоб свідки, яких допитали, не спілкувалися з тими, яких суд не допитав.

Перед допитом свідка головуючий у судовому засіданні встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання, відношення до справи і стосунки зі сторонами та іншими учасниками справи, роз`яснює його права та обов`язки, встановлені статтею 65 цього Кодексу, з`ясовує, чи не відмовляється він з підстав, встановлених законом, від давання показань, і під розписку попереджає його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань.

Матеріалами справи підтверджено обставини складання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 присяги свідка в порядку частини 4 статті 212 КАС України.

Так, ОСОБА_3 повідомила суду, що з 01.09.1983 позивач працювала у НВО «Міськсистемотехніка» та вказала, що не пам`ятає по який час працювала, але зазначила, що ОСОБА_1 працювала у НВО «Міськсистемотехніка» протягом декількох років поспіль.

Свідок ОСОБА_2 повідомив суд, що працював з позивачем приблизно з 1983 по 1987 рік, точних дат назвати не зміг. Свідок ОСОБА_2 вказав, що позивач займалась програмуванням.

Вказані свідки працювали безпосередньо із позивачем у відділі спеціалізації систем зв`язку НВО «Міськсистемотехніка»

Отже, в ході розгляду справи свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили те, що ОСОБА_1 працювала у НВО «Міськсистемотехніка» з 1983 року.

Додатково суд відмічає, що відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 (далі - Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Приймаючи до уваги вище викладене суд вважає, що страховий стаж роботи позивача за період з 01.09.1983 року по 31.12.1984 роки в НВО «Міськсистемотехніка» є підтвердженим.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 72-73, 76-78, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не включення до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи у НВО «Міськсистемотехніка» з 01.09.1983 року по 31.12.1984 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) період роботи у НВО «Міськсистемотехніка» з 01.09.1983 року по 31.12.1984 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева