Справа № 200/2446/22
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року Справа№200/2446/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,)

до Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_2)

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України, в якій просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо незабезпечення у повній мірі харчуванням відповідно до норми харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426, під час участі в антитерористичній операції та під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у період проходження військової служби з 05.04.2017р. по 25.07.2021р.;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплаті грошової компенсації замість установлених норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426, в розмірі вартості цих норм, під час участі в антитерористичній операції та під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у період проходження військової служби з 05.04.2017р. по 25.07.2021р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити грошову компенсацію, замість установлених норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426, в розмірі вартості цих норм, під час участі в антитерористичній операції та під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у період проходження військової служби з 05.04.2017р. по 25.07.2021р.

Ухвалою від 15 лютого 2022 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/2446/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 20 червня 2022 року суд витребував у відповідача докази та надав додатковий час для подання відзиву на позовну заяву.

За правилами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час виконання завдань у зоні проведення АТО та ООС мав право на одержання харчування за рахунок держави за встановленими нормами харчування у відповідності до Положення про продовольче забезпечення Національної гвардії України в мирний час, затверджене Міністерством внутрішніх справ України від 14.09.2015р. № 1118, проте у повній мірі не одержував харчування, як і самої грошової компенсації за нього.

Відповідач правом надання відзиву не скористався, справа розглядається за наявними матеріалами справи, у якості правової позиції відповідача суд використовує інформацію, надану відповідачем позивачу у листі від 26 січня 2022 року, відповідно до якої згідно з Положенням про продовольче забезпечення Національної гвардії України в мирний час, затверджено наказом МВС України від 14.09.2015 року № 1118 зарахування на продовольче забезпечення (харчування) здійснюється наказом командира частини по стройовій частині, підставою для зарахування на котлове забезпечення являється рапорт військовослужбовця на ім`я командира частини щодо зарахування на котлове забезпечення, який позивачем не був наданий в період з 05.07.2017р. по 27.07.2021р. У листі від 18 липня 2022 року відповідач повідомив суд про неможливість надання засвідчених копій документів та витребуваних судом довідок та розрахунків у зв`язку із втратою документів у м. Маріуполі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , є громадянином України, є учасником бойових дій, що підтверджується паспортом та посвідченням, копії яких долучені до матеріалів справи.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, був звільнений з військової служби в запас наказом командувача Національної гвардії України від 16.07.2021р. № 135 о/с без права носіння військової форми одягу відповідно до ст.26 ч.5 п. 2 згідно з підпунктом «б» (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 26.07.2021р. № 147 по стройовій частині. В абз. 10 п. 2 наказу № 147 зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грощової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (із змінами), Інструкції про порядок обліку вислуги років для призначення пенсій за період, протягом якого військовослужбовець Національної гвардії України брав участь в антитерористичній операції, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 12.12.2014 № 500: зарахувати на пільгових умовах вислугу років для призначення пенсії (один місяць служби за три місяці), лейтенанту ОСОБА_1 , який брав приймав участь в операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській області з 05.04.2017 по 21.10.2017, з 11.12.2017 по 13.12.2017, з 10.01.2018 по 30.05.2018, з 22.08.2018 по 29.09.2018, з 05.11.2018 по 07.07.2019, з 28.07.2019 по 01.12.2019, з 17.12.2019 по 31.07.2020, з 21.08.2020 по 31.10.2020, з 21.11.2020 по 21.02.2021, з 24.03.2021 по 11.04.2021, з 27.04.2021 по 04.05.2021, з 04.06.2021 по 07.06.2021, з 30.06.2021 по 25.07.2021.

Листом від 26 січня 2022 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до Положення про продовольче забезпечення Національної гвардії України в мирний час, затверджено наказом МВС України від 14.09.2015 року № 1118 зарахування на продовольче забезпечення (харчування) здійснюється наказом командира частини по стройовій частині, підставою для зарахування на котлове забезпечення являється рапорт військовослужбовця на ім`я командира частини щодо зарахування на котлове забезпечення, який позивачем не був наданий в період з 05.07.2017р. по 27.07.2021р.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 21 Закону України «Про Національну гвардію» визначає соціальний і правовий захист особового складу Національної гвардії України і членів їхніх сімей. Частиною другою цієї статті передбачено, що військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Частина 7 ст. 27 цього «Про Національну гвардію» регулює порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за нестримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною другою ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Завдання, організацію та порядок продовольчого забезпечення Національної гвардії України визначено наказом МВС України від 14.09.2015 року № 1118 «Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Національної гвардії України в мирний час», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2015 року (далі - Положення № 1118).

Згідно із п. п. 1, 2 Розділу II Положення № 1118, забезпечення військовослужбовців та інших категорій продовольством здійснюється за нормами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 (далі - норми харчування). Норма харчування - це визначена кількість продуктів харчування на одного військовослужбовця на добу. Відповідно до п. 28 Розділу VII Положення № 1118 під час виконання завдань у зоні проведення АТО військовослужбовці офіцерського складу, військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, забезпечуються харчуванням за рахунок держави за встановленими для них нормами харчування.

Відповідно до пункту 15 Положення № 1118 військовослужбовці, які прибули до військової частини, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини. Підставами для видання наказу про зарахування на продовольче забезпечення є атестат на продовольство, а також припис або посвідчення про відрядження, відпускний квиток військовослужбовця. Атестат на продовольство є документом, який посвідчує, до якого числа і за якими нормами військовослужбовець або військова команда (підрозділ) забезпечені харчуванням (грошовою компенсацією замість норми харчування, загальновійськовим набором сухих продуктів). Документом, який підтверджує факт виписки атестата на продовольство, є корінець атестата на продовольство, що зберігається у продовольчій службі військової частини, з якої був виписаний. При видачі атестата на групу військовослужбовців до атестата додається список, який підписується заступником командира військової частини з тилу та начальником продовольчої служби і засвідчується печаткою військової частини. Кількість військовослужбовців зазначається в атестаті словами. Атестат на продовольство дає право військовослужбовцю, військовій команді (підрозділу) на отримання харчування, або грошової компенсації замість норми харчування, або загальновійськового набору сухих продуктів, як на новому місці служби військовослужбовця, так і під час перебування в службовому відрядженні, відпустці та на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України. Військовослужбовці НГУ та працівники авіації НГУ (далі - військовослужбовці та інші категорії), які вперше набули право на продовольче забезпечення за рахунок держави згідно з нормами харчування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426), зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини без атестата.

Відповідно до розділу ІІІ Положення № 1118 забезпечення НГУ продовольством здійснюється згідно з планами забезпечення за територіальним принципом. Плани забезпечення НГУ складаються: продовольчим відділом Головного управління НГУ - для територіальних об`єднань НГУ та військових частин; продовольчою службою територіального об`єднання НГУ - для військових частин територіального об`єднання НГУ;продовольчою службою військової частини - на потреби військової частини та приписаних до неї на забезпечення інших військових частин і підрозділів. У територіальному об`єднанні НГУ та у військовій частині складається розрахунок потреби та забезпеченості продовольством на планований період. Періодичність, методика, порядок і строки складання планів (розрахунків потреби) забезпечення визначаються продовольчим відділом Головного управління НГУ. Вихідними даними для складання планів забезпечення продовольством є: чисельність особового складу за списком на початок планованого періоду; норми харчування та додаткові продукти відповідно до кожної норми; чисельність за списком і норми годування штатних тварин; організаційні заходи, проведення яких передбачається в планованому періоді;кількість добових видач за нормами харчування, замість яких виплачується грошова компенсація; розміри встановлених перехідних запасів продовольства;

обсяги поставок продовольства, призначені НГУ; фактична кількість продовольства на початок планованого періоду; кількість продовольства, яке надходить на планове забезпечення від підсобних господарств військових частин; кількість продовольства для заміни одних продуктів іншими при харчуванні;кількість продовольства, яке необхідно освіжити та закласти на довгострокове зберігання;кількість продовольства, яке витрачається на переробку; норми природних втрат продовольства під час транспортування, переробки і зберігання; повідомлення про централізовані постачання продовольства.

За приписами абзацу З пункту 242 розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Суд зазначає, що норми Положення № 1118 не передбачають необхідності подання військовослужбовцем рапорту на ім`я командира для отримання належного харчування.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення № 1118 військовослужбовцям, які мають право на одержання харчування за рахунок держави, норми харчування видаються через їдальні військових частин. У разі неможливості організації харчування замість установлених норм харчування у випадках, передбачених законодавством, виплачується грошова компенсація в розмірі вартості цих норм. Нарахування належної грошової компенсації проводиться начальником продовольчої служби військової частини в межах кошторисних призначень, про що складається довідка-розрахунок окремо на кожного військовослужбовця. Довідка-розрахунок підписується начальником продовольчої служби та після затвердження командиром військової частини передається до фінансового органу військової частини для виплати грошової компенсації разом з документами, необхідними для перерахування чи отримання коштів (витяг з наказу про зарахування на продовольче забезпечення, у якому вказуються розмір такої виплати та реєстраційні номери облікових карток платників податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті)).

Таким чином, норми Положення № 1118 покладають обов`язок щодо постановки на продовольче забезпечення, розрахунок та виплату грошової компенсації за не отримане харчування на посадових осіб військової частини. Доводи позивача щодо незабезпечення його у повній мірі харчуванням відповідно до норми харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426, під час участі в антитерористичній операції та під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у період проходження військової служби з 05.04.2017р. по 25.07.2021р., відповідачем не спростовані. В той же час, позивачем не доведена та судом під час розгляду справи не встановлена протиправність дій відповідача, внаслідок чого суд відмовляє позивачу в цій частині позовних вимог у задоволенні.

Гарантоване статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право військовослужбовця на отримання харчування (продовольче забезпечення) або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (заяви №68385/10 та №71378/10, пункти 53, 55) зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. У пунктах 54-55 указаного рішення ЄСПЛ визнав, що відмова держави здійснити певні дії, від яких залежить можливість отримання особою гарантованих їй національним законодавством виплат або зволікання з їх вчиненням, що тримає зацікавлену особу в невизначеності, становить втручання в право, передбачене статтею 1 Першого протоколу. У рішенні в справі «Будченко проти України» від 24 квітня 2014 року (заява №38677/06, пункти 38-39) ЄСПЛ зазначив про те, що відмова держави в задоволенні гарантованих чинним законодавством вимог майнового характеру з підстав відсутності механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання в право особи за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ держава не може відмовляти в здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає, та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання, що мало місце у випадку спірних правовідносин. Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року в справі № 825/3519/15-а та від 18 жовтня 2019 року в справі № 815/1053/16.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача частково. Судові витрати позивачем не були понесені, у зв`язку із звільненням від їх сплати.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_2) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3, АДРЕСА_2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію, замість установлених норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426, в розмірі вартості цих норм, під час участі в антитерористичній операції та під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у період проходження військової служби з 05.04.2017р. по 25.07.2021р.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 29 серпня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар