Справа № 640/26464/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року м. Київ № 640/26464/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості з пенсійних виплат

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке полягає у нездійсненні перерахунку із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що складає коефіцієнт стажу = 0,61987, керуючись пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в м.. Києві здійснити ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що складає коефіцієнт стажу = 0,61987, керуючись пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком з 15 вересня 2014 року, але продовжує працювати.

12 липня 2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що складає коефіцієнт стажу 0,61987, керуючись пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до пункту 2 частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 10 серпня 2021 року №20717-23238/Б-02/8-2600/21 позивача повідомлено про те, що їй з 01 квітня 2021 року було проведено автоматичний перерахунок пенсії по стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії по стажу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

На переконання позивача дії відповідача щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% з 01 жовтня 2017 року є протиправними, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні (Деснянський район) та з 15 вересня 2014 року та отримує пенсію за віком, розмір якої визначений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням документів про страховий стаж та заробітну плату наявних в матеріалах пенсійної справи.

12 липня 2021 року позивач звернулась із зверненням до Управління, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з 01 жовтня 2017 року, застосувавши величину оцінки страхового стажу 1.35%.

Управління листом № 2071-723238/Б-02/8-2600/21 від 10 серпня 2021 року повідомило позивача, про те, що пенсію за віком було призначено в розмірі 3918,67 грн, із них: 3565,82 грн (2.50749 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, взятої за період з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2014 року) х 2700,98 грн. (показник середньої заробітної плати по Україні за 2013) х 0.52650 (0.39000 (індивідуальний коефіцієнт страхового стажу х 1.35); 85,41 грн - доплата за 9 років понаднормативного стажу (949 грн - прожитковий мінімум х 9 % (39 р,- стаж роботи - 30 р - норма стажу згідно Закону), обчислена відповідно до ст. 28 цього Закону; 267,44 грн - підвищення за відстрочку ст.29 ч.3 (7,5%).

Пенсію за віком було призначено при страховому стажі 39 років, 17 днів (стаж зараховано з 20 серпня 1975 року по 31 жовтня 2014 року) та середній заробітній платі 6772,68 грн, взятої за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2014 року за даними персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як вказує представник відповідача, позивачу з 01 січня 2017 року було проведено перерахунок пенсії по стажу та заробітку, набутих після призначення пенсії.

Пенсію за віком було перераховано в розмірі 4239,56 грн, із них: 3833,88 грн (2.55410 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, взятої за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року) х 2700,98 грн. (показник середньої заробітної плати по Україні за 2013) х 0.55575 (0.41167 (індивідуальний коефіцієнт страхового стажу х 1.35); 118,14 грн - доплата за 11 років понаднормативного стажу (1074 грн - прожитковий мінімум х 11 % (41 р - стаж роботи - 30 р - норма стажу згідно Закону), обчислена відповідно до статті 28 Закону; 287,54 грн - підвищення за відстрочку стаття 29 частина 3 (7,5%).

Пенсію за віком було перераховано при страховому стажі 41 рік, 2 місяці, 17 днів (стаж зараховано з 20 серпня 1975 року по 31 грудня 2016 року) та середній заробітній платі 6898,57 грн, взятої за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року за даними персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачу з 01 лютого 2019 року було проведено перерахунок пенсії по стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії.

Пенсію за віком було перераховано в розмірі 4593,96 грн, із них: 4143,57 грн (2.55410 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, взятої за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року) х 4404,35 грн. (показник середньої заробітної плати по Україні за 2014- 2016) х 0.43167 (індивідуальний коефіцієнт страхового стажу); 139,62 грн. - доплата за 13 років понаднормативного стажу (1074 грн. - прожитковий мінімум х 13 % (43 р - стаж роботи - 30 р - норма стажу згідно Закону), обчислена відповідно до статті 28 цього Закону; 310,77 грн - підвищення за відстрочку стаття 29 частина 3 (7,5%).

Пенсію за віком було перераховано при страховому стажі 43 роки, 2 місяці, 17 днів (стаж зараховано з 20 серпня 1975 року по 31 грудня 2018 року) та середній заробітній платі 9598,92 грн, взятої на період роботи з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року за даними персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій» страхування», позивачу з 01 квітня 2021 року було проведено автоматичний перерахунок пенсії стажу, набутого після попереднього перерахунку пенсії.

Розмір пенсії становив 6867,29 грн, із них: 6238,32 грн (2.55410 (індивідуальній коефіцієнт заробітної плати, взятої за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року) х 5426,60 грн (показник середньої заробітної плати по Україні за 2014- 2016) х 0.45083 (індивідуальній коефіцієнт страхового стажу); 161,10 грн - доплата за 15 років понаднормативного стажу (1074 грн - прожитковий мінімум х 15 % (45 р - стаж роботи - 30 р - норма стажу згідно Закону), обчислена відповідно до статті 28 цього Закону; 467,87 грн - підвищення за відстрочку стаття 29 частина 3 (7,5%).

Пенсію за віком було перераховано при страховому стажі 45 років, 1 місяць, 27 днів (стаж зараховано з 20 серпня 1975 року по 28 лютого 2021 року) та середній заробітній платі 13837,40 грн, взятої за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року за даними персоніфікованого обліку.

На переконання представника відповідача, розрахунок пенсії позивача відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для здійснення перерахунку пенсії не має.

Більш того, представник відповідача також наголосив й на тому, що позивач звернулась до управління саме в порядку Закону України «Про звернення громадян», а тому рішення про перерахунок пенсії, або про відмову в здійсненні перерахунку пенсії, не приймалось.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії пенсійної справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, як працюючий пенсіонер, з 15 вересня 2014 року.

Відповідно до протоколу №15738 від 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 було обчислено розмір пенсії, який становив 3838,62 грн.

Крім того, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_1 було обчислено із застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, а після проведеного 01 жовтня 2017 року показник цієї величини складав 1%.

У липні 2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Листом від 10 серпня 2021 року №20717-23238/Б-02/8-2600/21 відповідачем повідомлено про відсутність правових підстав для застосування для розрахунку пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Вважаючи бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії із застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, протиправною, позивач звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-VI (далі по тексту - Закон України від 09 липня 2003 року №1058-VI) коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 25 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI передбачено, що розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1.35%) за формулою наведеною в статті.

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, яким внесено зміни, зокрема до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ XV Прикінцевих та перехідних положень якого доповнено пунктами 4-3, 4-4.

Пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналіз вищезазначених норм Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави для висновку про те, що у разі перерахунку призначених пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу - 1%, а у разі призначення пенсії, застосовується величина 1,35%.

Як вже було зазначено судом, пенсія ОСОБА_1 була призначена відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (15 вересня 2014 року), у зв`язку з чим підлягала перерахунку з 01 жовтня 2017 року з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При цьому, суд зазначає, що пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Тобто, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2015 року №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Натомість, судом не встановлено, а позивачем не доведено, що за наслідками проведеного з 01 жовтня 2017 року перерахунку пенсії, розмір її пенсії зменшився.

Навпаки, як вбачається з матеріалів справи розмір пенсії позивача до перерахунку становив 3918,67 грн (із застосуванням коефіцієнту 1,35%), а після перерахунку (із застосуванням коефіцієнту 1%) розмір пенсії позивача становив 4239,56 грн. Тобто, розмір пенсії позивача збільшився.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача про звуження її прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.

Як зазначалося вище, пенсія призначена позивачу відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII.

Відтак, остання підлягає перерахунку з 01 жовтня 2017 року з врахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Більш того, суд вважає за необхідне також зазначити, що Конституційний Суд України в Рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01 жовтня 2017 року, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що виключає зворотну дію закону в часі.

Вказані норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивача.

Наведене у сукупності свідчить, що під час перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно, а тому правових підстав для задоволення даного позовних вимог не має.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2020 року у справі № 822/3781/17, від 27 квітня 2021 року у справі № 200/2266/19-а, від 29 грудня 2021 року у справі № 620/1492/19.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

В свою чергу, суд також вважає за необхідне зазначити й про те, що позивач реалізувала своє право на звернення до органів Пенсійного фонду України щодо здійснення перерахунку її пенсії, у задоволенні якого їй листом від 10 серпня 2021 року фактично було відмовлено, а тому суд не погоджується з твердженнями представника відповідача щодо того, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві саме з заявою в порядку Закону України "Про звернення громадян", адже матеріалами справи такі твердження спростовуються.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 72-77, 139, 241-245, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник