Справа № 280/3430/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року Справа № 280/3430/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (далі - відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області (далі - відповідач 3), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та скасувати рішення №69 від 07.04.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішення №69 від 27.04.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.03.2022 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.06.1984 року по 27.03.1987 р., - в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» та з 11.06.1987 року по 31.02.1988 у Військовій частині НОМЕР_1 .

Крім того, просить стягнути солідарно з відповідачів витрати зі сплати судового збору.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, на що отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 07.04.2022 №69 з підстави відсутності на момент досягнення пенсійного віку необхідного страхового стажу - 29 років. На повторне звернення позивача про призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.04.2022 №69 на підставі відсутності на момент досягнення пенсійного віку необхідного страхового стажу - 29 років. Вважає рішення відповідачів про відмову в призначенні пенсії за віком протиправними, так як, має необхідний страховий стаж. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 11.07.2022 надав відзив на позовну заяву, у якому вимоги викладені у позовній заяві, вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Відповідачем 3 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 №1058-IV через відсутність необхідного страхового стажу. (на час звернення із заявою страховий стаж заявниці складає 23 рік, 07 місяців, 17 днів). Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Від Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області надійшов відзив 22.07.2022 у якому відповідач вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав. Період роботи позивачки з 12.08.1982 по 27.03.1987 колгоспі імені Крейсер "Аврора" не були зараховані до страхового стажу. За вказаний період роботи необхідно надати довідку (відомості) про кількість вироблених трудоднів/людино-днів/ та трудову участь в колгоспі. Період догляду за дитиною 01.03.1988 не був врахований до страхового стажу у зв`язку з відсутністю відомостей щодо виховання дитини до 3 років. На момент звернення позивачки з заявою про призначення пенсії її вік становив 60 років, а страховий стаж визначений у кількості 23 років 07 місяці 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії при необхідній кількості 29 років. Дії Відповідачів 2, 3 не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

27.07.2022 від Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву. Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступного. Не були зараховані до страхового стажу: період роботи в колгоспі 1982-1987 роки, оскільки відсутня довідка про кількість відпрацьованих вихододнів, період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутня відмітка про видачу паспорта та інша інформація про факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Відповідачем прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю на момент необхідного страхового стажу. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області встановлено, що загальний страховий стаж позивачки становить 23 років 07 місяці 17 днів та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.04.2022 №69.

26.04.2022 позивач повторно звернулась до органів пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.04.2022 №69. Вказано, що при підрахунку стажу позивачу не зараховано період роботи у колгоспі з 1982-1987 роки - необхідно надати уточнюючу довідку про кількість відпрацьованих в/днів та про перейменування; період догляду за дитиною 01.03.1988 р.н. оскільки відсутні відомості щодо виховання дитини до 3-х річного віку (в свідоцтві про народження відсутній штамп про отримання паспорту). Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 09.03.2025.

Не погоджуючись з відмовою відповідачів у призначенні пенсії за віком, вважаючи рішення протиправними, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XIІ (далі - Закон №1788-XIІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XIІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-XIІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі - Постанова №301), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Судом досліджені надані позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки НОМЕР_2 від 16.02.1983.

Записом №1 від 12.08.1982 підтверджується, що позивач прийнята в члени колгоспу «Аврора» Нікопольського району в якості різноробочої. Відповідно до запису №2 від 27.03.1987 позивач звільнена та виведена з членів колгоспу у зв`язку з виїздом на місце служби чоловіка. Згідно з записом Військової частини НОМЕР_1 №3 від 11.06.1987 позивач прийнята на роботу в лазне-пральний комбінат пральницею. Запис про звільнення відсутній.

Записи про трудову участь в господарстві 1-6 (стр. 18-19 трудової книжки) свідчать про виконання позивачем прийнятого колгоспом «Аврора» річного мінімуму у 1982-1987 роках в таких об`ємах: 1982 - 109, 1983 - 228, 1984 - 221, 1985 - 241, 1986 - 287, 1987 - 83.

Доказів протилежного відповідачем на надано.

Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванні заробітної плати на конкретну посаду, яку позивач займав у той чи інший період його роботі підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, відповідно до приписів статті 64 Закону № 1058-IV відповідачі наділені правом, зокрема, проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями.

Однак, відповідачами не надано доказів здійснення законодавчо визначених дій для встановлення періоду роботи, який підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.

Отже, судом встановлено, що періоди роботи з 10.06.1984 року по 27.03.1987 р., - в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» та з 11.06.1987 року по 31.02.1988 у Військовій частині НОМЕР_1 не зараховані позивачу за відсутності підстав, визначених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та скасувати рішення №69 від 07.04.2022.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та скасувати рішення №69 від 27.04.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.03.2022 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.06.1984 по 27.03.1987, - в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» та з 11.06.1987 по 31.02.1988 у Військовій частині НОМЕР_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; ),

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області (84121, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8; ),

Відповідач 3 - Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області (65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ).

Повне судове рішення складено 26.08.2022.

Суддя Б.В. Богатинський