Справа № 640/33170/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року м. Київ № 640/33170/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в перерахунку призначеної 26.08.2020 ОСОБА_1 пенсії за віком з урахування положень ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 04.12.2020 № 27659-28635/0-02/8-2600/20;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5%, починаючи з 55 років до досягнення 59 р. 6 м., а саме з 26.02.2016 по 26.08.2020.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має перерахунок пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії за віком на 22,5 відсотків відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з тих підстав, що позивачу призначалась пенсія по інвалідності, а тому при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком підвищення до статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не застосовується. На думку позивача, положення 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині слів «за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія» не відповідають Конституції України та звужують права позивача на гідне соціальне забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що останній діяв відповідно до чинного законодавства України і відсутні підстави для встановлення та виплати підвищення розміру пенсії позивача.

Також відповідачем супровідним листом подано до суду матеріали пенсійної справи позивача.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 15.11.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як особа, якій призначено пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.01.2011.

З дня призначення пенсії по інвалідності позивач продовжувала працювати і досягла пенсійного віку.

На підставі заяви позивача, з 26.08.2020 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком.

05.11.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, у якій просила провести перерахунок пенсії за віком з 26.08.2020, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 22,5%.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 04.12.2020 № 27659-28635/О-02/8-2600/20 повідомило позивача про те, що відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія (зі змінами внесеними згідно із Законом № 2148-УІІІ від 03.10.2017). З огляду на те, що відповідно до матеріалів пенсійної справи, у період з 15.11.2010 по 25.08.2020 ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю третьої групи загального захворювання та згідно заяви з 26.08.2020 була переведена на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на встановлення підвищення відповідно до ч. 3 ст.29 даного Закону у позивача відсутнє.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

За змістом статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 15.11.2010 було призначено пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а 26.08.2020 здійснено переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, коли позивач реалізувала право виходу на пенсію по інвалідності у 2010 році, то її звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2020 році не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 2010 по 2020 рік вона отримувала пенсію по інвалідності.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №336/4385/17, від 25.09.2018 у справі №686/10709/17 та від 11.12.2018 у справі № 752/13469/16-а та від 16.06.2022 у справі №686/17753/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно посилань позивача в адміністративному позові на те, що положення ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині слів «за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія» звужують його права та суперечать Конституції України, суд зазначає, що вказані положення не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і обов`язковими до застосування.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахуванні і виплаті позивачеві пенсії за віком з 26.08.2020 включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 22,5% є правомірною.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась