Справа № 640/13408/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Київ № 640/13408/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» (далі - позивач, ДП «ЦУТБ «Льодовий стадіон», підприємство) подано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В1» від 26.04.2021 № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2021 (суддя Пащенко К.С.) залишено без руху позовну заяву підприємства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній адміністративній справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 08.07.2021.

Призначеного дня судом відкладено розгляд справи до 12.08.2021, після чого оголошено перерву до 09.09.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2021 здійснено заміну відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві () на правонаступника - територіальний орган ДПС, утворений як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Головне управління ДПС у м. Києві () (надалі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві, контролюючий орган); закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.10.2021.

Вказаної дати розгляд справи відкладено на 18.11.2021, а надалі призначено справу до розгляду на 25.11.2021 та 25.01.2022.

Вказаної дати судом оголошено перерву до 01.03.2022.

В подальшому розгляд справи призначено на 10.05.2022.

Судовими повістками від 10.05.2022 викликано представників сторін у судове засідання на 14.06.2022.

Цього дня представник позивача у судове засідання не з`явився.

В позові позивач зазначає, що вважає безпідставним застосування контролюючим органом податкового повідомлення-рішення форми В1, оскільки це позбавило платника податку на врахування невідшкодованої суми ПДВ в наступних податкових періодах. На його думку, в даному випадку доцільним є складання податкового повідомлення-рішення форми В3 про відмову у наданні бюджетного відшкодування.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відзиві відповідач звертає увагу, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є цілком обґрунтованим та прийнятим в межах чинного законодавства.

На підставі ст.ст. 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), судом ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем заявлено на поточний рахунок платника податку бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 7000000,00 грн., відображене у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.11.2020 № за жовтень 2020 року.

Своєю чергою, відповідачем проведено камеральну перевірку з питань достовірності нарахування позивачем сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2020 року, за результатами якої складено акт від 15.12.2020 № 11794/Ж5/26-15-04-02-19/4539931.

Згідно вказаного акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення підприємством вимог пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2020 року, в результаті чого завищено суму ПДВ, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, в розмірі 7000000,00 грн.

На підставі висновків означеного акта перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 21.01.2021 № 6 про визначення суми завищення бюджетного відшкодування у розмірі 7000000,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 1750000,00 грн.

За результатами оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням Державної податкової служби України від 21.04.2021 № 9003/6/99-00-06-01-03-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.01.2021 № 6 у частині застосованих штрафних санкцій, які перевищують розмір, визначений пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у редакції, що діє з 01.01.2021. в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

В подальшому, на підставі наведеного рішення Державної податкової служби України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.04.2021 № про визначення суми завищення бюджетного відшкодування у розмірі 7000000,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 700000,00 грн.

Незгода з податковим повідомленням-рішенням суб`єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (нижче - ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Бюджетне відшкодування, відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, є відшкодуванням від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 ПК України.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 ПК України).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, згідно із приписами підпунктів «а-в» пункту 200.4 статті 200 ПК України враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій (пункт 200.8 статті 200 ПК України).

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування, згідно із пунктом 200.9 статті 200 ПК України, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, затверджений Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (нижче - Порядок).

Як передбачено пунктом 6 розділу I Порядку, до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать, зокрема податкова декларація з податку на додану вартість з додатками.

Згідно із пунктом 4 розділу V Порядку, у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду. У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку».

У відповідності до приписів підпунктів 1-5 пункту 5 розділу V Порядку:

- якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації. У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу;

- якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації. При від`ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої інвестором (оператором) за угодою про розподіл продукції, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору) в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми в повному обсязі. З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21). У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється. Сума, обчислена відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1;

- сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20;

- сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1); підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2). Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4). Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість. Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4). Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3;

- сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування (пункт 200.14 статті 200 ПК України).

Так, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 ПК України, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) (пункт 200.10 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 76.1 ПК України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання (пункт 76.3 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ у розмірі 7000000,00 грн.

Відповідну заяву підприємством подано в якості додатку 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року (№ від 19.11.2020).

При цьому, в розрахунку суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до декларації) позивачем в якості звітного періоду, в якому виникло від`ємне значення з податку на додану вартість, зазначено жовтень 2020 року.

Постачальником, за результатами проведення господарських операцій із яким сформовано спірну суму бюджетного відшкодування, позивач вказує ТОВ «Моноліт-Будсіті», індивідуальний податковий номер 33 (таблиця 2 додатку 3 до декларації).

В той же час, підприємство в позовній заяві самостійно визнає, що в звітному періоді (жовтень 2020 року) не проводило господарських операції із вказаним контрагентом.

Також, позивач зазначає, що операції із згаданим підприємством здійснював у іншому звітному періоді, а саме - червень 2019 року.

Отже, при заповненні декларації з ПДВ за жовтень 2020 року позивачем зазначено відомості, що не відповідають дійсності.

По-перше, вказано невірний період господарських операцій, за результатами проведення яких сформовано спірну суму бюджетного відшкодування, а саме: замість червня 2019 року зазначено жовтень 2020 року.

По-друге, зазначено індивідуальний податковий номер контрагента, із яким позивач не мав господарських операцій у звітному періоді (жовтень 2020 року).

Факт допущення помилок при поданні податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року не заперечується підприємством, що підтверджується змістом позовної заяви.

Водночас, важливим питанням, що заслуговує на увагу, є встановлення способу виправлення помилок, допущених позивачем.

Зокрема, внесенню змін до податкової звітності присвячена стаття 50 ПК України, відповідно до пункту 50.1 якої у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Докази того, що позивач скористався відповідним правом на виправлення помилок позивач, подав уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року в матеріалах справи відсутні.

В даному випадку, оскільки підприємством не було самостійно виправлено допущені помилки, останні були зафіксовані проведеною камеральною перевіркою (акт від 15.12.2020 № 11794/Ж5/26-15-04-02-19/4539931).

В тому числі, з огляду на перелічені вище розбіжності, перевіркою не підтверджено достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2020 року.

Внаслідок чого суму ПДВ, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, в розмірі 7000000,00 грн. контролюючим органом кваліфіковано як суму завищення бюджетного відшкодування, тобто фактично встановлено відсутність у позивача права на отримання заявленої суми не взагалі, а на підставі звітності, сформованої з помилками.

Згадана сума завищення відображена у податковому повідомленні-рішенні, яке становить предмет спору у даній справі.

Позивач має претензії до форми прийнятого відповідачем рішення, вважаючи, що в даному випадку мало бути прийняте рішення за формою «В3», а не за формою «В1», як це зробив контролюючий орган.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ вказаного Порядку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про завищення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:

- «В1» - у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку;

- «В3» - у разі відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання (при проведенні процедури адміністративного або судового оскарження - протягом десяти календарних днів, наступних за днем її закінчення):

- податкового повідомлення-рішення форми «В1» заявлена та невідшкодована сума бюджетного відшкодування за декларацією, на яку складено повідомлення-рішення, зменшується в інтегрованій картці платника податків, що ведеться в контролюючому органі. При цьому, така сума не підлягає відображенню у податковій декларації з податку на додану вартість;

- податкового повідомлення-рішення форми «В3» завищена сума, на яку складено повідомлення-рішення, зменшується в інтегрованій картці платника податків, що ведеться у контролюючому органі.

За умови відсутності порушень норм статей 197-199 ПК України сума, у якій відмовлено при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість, може бути врахована у збільшення значення рядків «збільшено/зменшено залишок від`ємного значення (від`ємного значення попередніх звітних податкових періодів) за результатами перевірки контролюючого органу» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення. Тобто, така сума може бути врахована платником зі знаком «+» у рядку 16.3 податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення із обов`язковим заповненням спеціального поля в податковій декларації, де вказується дата, номер податкового повідомлення-рішення та сума зменшення від`ємного значення за результатами перевірки.

Судом встановлено, що позивач вже звертався до контролюючого органу з метою отримання суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 7000000,00 грн.

Звітний період, в якому заявлялось відшкодування - липень 2020 року, податкова декларація з податку на додану вартість від 18.08.2020 № .

Проведеною перевіркою (акт від 14.09.2020 № 414/26-15-04-02/4539931) заявленої суми встановлено порушення пункту 200.4 статті 200 ПК України, виявлено відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування за період липень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку.

На підставі акта перевірки від 14.09.2020 № 414/26-15-04-02/4539931 ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 29.10.2020 № 2 про відмову у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за липень 2020 року в розмірі 7000000,00 грн.

В подальшому, подаючи декларацію з ПДВ за жовтень 2020 року підприємство заповнює рядок 16.3, вказавши від`ємне значення на суму 7000000,00 грн. із знаком «+», а також реквізити податкового повідомлення-рішення від 29.10.2020 № 2 в спеціальному полі декларації.

Однак, зазначене суперечить приписам пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який містить умову відображення суми від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, а саме - така сума має бути узгоджена протягом звітного (податкового) періоду.

Податкове повідомлення-рішення від 29.10.2020 № 2 було вручене позивачу 10.11.2020, що підтверджується наявним у матеріалах справи (в копії) рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 437.

Докази оскарження (як досудового, так і судового) такого рішення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно, узгодження суми, визначеної вказаним рішенням відбулось у листопаді 2020 року.

Тобто, позивач мав право включити відповідну суму 7000000,00 грн. до рядка 16.3 декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року, замість чого включив її до декларації за жовтень 2020 року, чим порушив пункт 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

В підсумку, у позивача в звітному періоді (жовтень 2020 року) не виникло від`ємне значення з податку на додану вартість на суму 7000000,00 грн., яке б він міг пред`являти до відшкодування.

Проте, платник не маючи переплати (від`ємного значення) з податку на додану вартість на суму 7000000,00 грн., все одно задекларував названу суму, а також пред`явив до відшкодування з бюджету на поточний рахунок.

Іншими словами, підприємство допустило завищення суми бюджетного відшкодування та від`ємного значення суми податку на додану вартість у вказаному розмірі, тобто на 7000000,00 грн.

А оскільки позивачу не було відмовлено у наданні бюджетного відшкодування (як у випадку ППР від 29.10.2020 № 2), контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.04.2021 № , яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування (форма «В1»), з огляду на що висновується відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову від 12.05.2021 Державного підприємства «Центральна учбово-тренувальна база по ковзанярському спорту «Льодовий стадіон» - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ст. 250 КАС України).

Суддя К.С. Пащенко