Справа № 207/1711/19 (2-а/207/49/19)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 207/1711/19 (2-а/207/49/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іськова Віталія Михайловича

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року (головуючий суддя Тюлюнова В.Г.)

у справі № 207/1711/19 (2-а/207/49/19)

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іськова Віталія Михайловича

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іськова Віталія Михайловича, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП 18 №711359 від 01.05.2019, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 та ч.5 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу;

- справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ДП 18 №711359 від 01.05.2019 року, про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 та ч.5 ст.121 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало порушення ним, на думку відповідача, вимог ПДР України, а саме: керуючи транспортним засобом, обладнаним засобом пасивної безпеки, ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем безпеки, а також після зупинки на вимогу поліцейського, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив правила дорожнього руху п.п. 2.3 «в», 9.9 «б». Позивач вказує, що зазначені у постанові порушення не вчиняв, викладені в постанові обставини не відповідають дійсності та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2019 позов задоволено.

Скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП 18 №711359 від 01.05.2019 інспектора роти №1 БПП в м Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Іськова В.М. про накладення адміністративного стягнення у справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., провадження у справі закрито.

Суд виходив з відсутності належних доказів на підтвердження правомірності прийнятого відповідачем рішення.

Окрім того, додатковим рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.12.2019 стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійне правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2019 та додаткове рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.12.2019, та прийняти постанову у справі, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Скаржник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, наполягає на правомірності винесеної ним постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на беззаперечну доведеність вини позивача.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2020 у справі № 207/1711/19 апеляційну скаргу на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2019 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування клопотання.

У зв`язку з тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційну скаргу визнані судом неповажними, Третій апеляційний адміністративні суд ухвалою від 29.05.2020 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі № 207/1711/19.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі № 207/1711/19 апеляційну скаргу на додаткове рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.12.2019 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування клопотання.

У зв`язку з тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційну скаргу визнані судом неповажними, Третій апеляційний адміністративні суд ухвалою від 29.05.2020 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на додаткове рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.12.2019 у справі № 207/1711/19.

Інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іськовим В.М. подана касаційна скарга на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2020 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі № 207/1711/19.

Постановою Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 207/1711/19 касаційну скаргу задоволено, скасовано ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 29.05.2020.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2022 відкрито апеляційне провадження зв апеляційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2019 у справі № 207/1711/19.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 №711359 від 01.05.2019, прийнятою інспектором роти №1 БПП в м Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Іськовим В.М., позивача ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП, накладено адміністративно стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

За змістом вказаної постанови 01.05.2019 о 09 год. 50 хв. на 52 км о/д М-22 Полтава-Олександрія, водій керуючи автомобілем, обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР, також після зупинки на вимогу поліцейського, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП в редакції на час виникнення спірних правовідносин порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з наведених норм, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність в діях позивача складу правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.9.1 (г) ПДР увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів. Пунктом 9.2 ПДР встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Наведеною вище нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність саме за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу не передбачена. При цьому, суд першої інстанції правильно зауважив, що зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, недотримання вимог п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху не становить склад адміністративного правопорушення в розумінні ст.9 КУпАП.

Стосовно встановленого відповідачем порушення п. 2.3 «в» ПДР суд апеляційної інестанції зазначає таке.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП, а саме: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом першої інстанції встановлено, що у спірному випадку доказом того, що позивач порушив Правила дорожнього руху, є тільки оскаржувана постанова серії ДП 18 №711359 від 01.05.2019.

При цьому означена постанова серії ДП 18 №711359 від 01.05.2019 не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Згідно п. 7 цієї постанови, до неї не додається будь-яких доказів взагалі.

З цього приводу суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений, таке рішення має бути обґрунтованим на момент його прийняття, так як воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Отже, сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, що містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження, не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідачем до матеріалів справи долучено CDR-носій із відеозаписом з місця події, натомість оскільки постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на вказаний запис, такий доказ не є належним та допустимим під час розгляду даної справи.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Таким чином, вбачається, що жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про протиправність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іськова Віталія Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року у справі № 207/1711/19 (2-а/207/49/19) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко