Справа № 640/7694/21
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м. Київ № 640/7694/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у переводі на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу";

- зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби наступні періоди служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 :

періоди служби в Збройних Силах СРСР з 13.12.1982р. по 30.05.1984р.,

період роботи з 01 вересня 1987 року по 01 вересня 1990 року - аспірант з відривом від виробництва в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. Горького;

період роботи з 01 вересня 1990 року по 06 березня 1994 року на посадах старшого викладача, доцента кафедри в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. А.М.Горького;

період роботи з 06 березня 1994 року по 26 травня 1995 року на посаді доцента кафедри Переяслав - Хмельницького державного педагогічного інституту ім. Г.С.Сковороди;

період роботи з 26.11.2007 року по 02.03.2009 року на посаді заступника проректора з наукової роботи з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України;

період роботи з 02.03.2009 року по 15.05.2012 року на посаді проректора з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України;

- зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на пенсію за віком згідно із ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року з моменту виникнення права переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Ухвалою суду від 23.03.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".

16 квітня 2021 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінню та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

23 грудня 2020 року позивач звернувся до Головного управління із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», подачу через ВЕБ-портал Пенсійного фонду України.

Листом від 30.12.2020 №2600-0308-8/185980 Головне управління відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки на дату набрання чинності Законом №889-VІІІ (на 01.05.2016) позивач обіймав посаду дипломатичної служби, на яку не поширюється дія Закону №889-VІІІ, і у позивача станом на 01.05.2016 відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у позивача не має. Відповідно до записів трудової книжки позивача, останній має 13 років 7 місяців 16 днів стажу.

Крім того, позивачу не зараховано до стажу державної служби наступні періоди: служба в Збройних Силах СРСР з 13.12.1982р. по 30.05.1984р.; період роботи з 01 вересня 1987 року по 01 вересня 1990 року - аспірант з відривом від виробництва в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. Горького; період роботи з 01 вересня 1990 року по 06 березня 1994 року на посадах старшого викладача, доцента кафедри в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. А.М. Горького; період роботи з 06 березня 1994 року по 26 травня 1995 року на посаді доцента кафедри Переяслав - Хмельницького державного педагогічного інституту ім. Г.С. Сковороди; період роботи з 26.11.2007 року по 02.03.2009 року на посаді заступника проректора з наукової роботи з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України; період роботи з 02.03.2009 року по 15.05.2012 року на посаді проректора з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України.

Вважаючи протиправними діями відповідача та у зв`язку із цим про зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон N 1058) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 N 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон N 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Частиною першою статті 37 Закону України від 16.12.93 N 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон N 3723-XII) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону N 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Аналіз положень частини першої статті Закону N 3723-XII дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом N 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону N 1058-IV.

До 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом N 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону N 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII.

Так, пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону N 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону N 3723-XII і пунктами 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом N 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону N 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України N 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону N 3723-XII вік і страховий стаж.

Правова позиція в аналогічних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 N569/350/17, від 03.07.2018 N586/965/16-а та від 10.07.2018 N591/6970/16-а.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом N 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.94 N 283 (далі - Порядок N 283), та додатку до нього (діяли до 01.05.2016).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.94 N 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку N 283 передбачено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку N 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Порядком N 283 (чинного до 01.05.2016) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно частини 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Як вже зазначено судом, відповідач відмовив позивачу у переведенні на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" з підстав, зокрема, що у відповідності до ст. 25 Закону України "Про державну службу" проходження служби в Збройних Силах не відноситься до посад державної служби.

Проте, до стажу державної служби осіб включаються усі види військової служби, які вони проходили у Збройних силах та інших військових формуваннях України та колишнього СРСР до 01 травня 2016 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку N 283, чинного до 01.05.2016, до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до трудової книжки та військового квитка, позивач проходив військову службу у Збройних силах СРСР з 13.12.1982 по 30.05.1984.

У період проходження ним служби у лавах Радянської Армії, визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, період перебування позивача на військовій службі в Радянській Армії з 13.12.1982 по 30.05.1984 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадяни України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України.

Втрата чинності Порядком N 283 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року N 229, не позбавляє права позивача на зарахування зазначеного стажу до стажу державної служби, яке він набув до 25.03.2016, оскільки відповідно до статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В частині незарахованого позивачу періоду:

період роботи з 01 вересня 1987 року по 01 вересня 1990 року - аспірант з відривом від виробництва в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. Горького;

період роботи з 01 вересня 1990 року по 06 березня 1994 року на посадах старшого викладача, доцента кафедри в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. А.М.Горького;

період роботи з 06 березня 1994 року по 26 травня 1995 року на посаді доцента кафедри Переяслав - Хмельницького державного педагогічного інституту ім. Г.С.Сковороди;

період роботи з 26.11.2007 року по 02.03.2009 року на посаді заступника проректора з наукової роботи з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України;

період роботи з 02.03.2009 року по 15.05.2012 року на посаді проректора з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається також час роботи: стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" ( 1977-12 ), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. N 257 ( 257-2004-п ), незалежно від наявності перерв у роботі.

Вказаним Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ - ІV рівнів акредитації не передбачено посади аспіранта та докторанта.

Водночас статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 №1977-ХІІ було визначено, що для осіб, які працюють на посадах, що згідно із законодавством належать до посад державного службовця, попередній стаж наукової роботи, набутий у державних установах, організаціях, закладах, зараховується до стажу державної служби незалежно від наявності перерв у роботі, а для осіб, які працювали (працюють) на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників, попередній стаж державної служби зараховується до стажу наукової роботи незалежно від наявності перерв у роботі.

Згідно зі статтею 22-3 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 №1977-ХІІ до стажу наукової роботи зараховується, зокрема час навчання в аспірантурі, ад`юнктурі чи докторантурі за денною (очною) формою навчання випускникам аспірантури, ад`юнктури, докторантури.

Статтею 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26.11.2015 №848-VІІІ (станом на 11.10.2017) для осіб, які працюють на посадах, що згідно із законодавством належать до посад державного службовця, попередній стаж наукової роботи, набутий у державних установах, організаціях, закладах, зараховується до стажу державної служби незалежно від наявності перерв у роботі, а для осіб, які працювали (працюють) на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників, попередній стаж державної служби зараховується до стажу наукової роботи незалежно від наявності перерв у роботі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26.11.2015 №848-VІІІ до стажу наукової роботи зараховується: час навчання в аспірантурі, ад`юнктурі чи докторантурі за денною (очною) формою навчання випускникам аспірантури, ад`юнктури, докторантури.

Таким чином, періоди навчання на денній формі навчання в аспірантурі та докторантурі в державних закладах до 11.10.2017 зараховуються до стажу державної служби.

Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями Національного агентства України з питань державної служби від 23.07.2020 №104 р/з.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 №2984-ІІІ посадами науково-педагогічних працівників є асистент, викладач, старший викладач, директор бібліотеки, науковий працівник бібліотеки, доцент, професор, завідуючий кафедрою, декан, проректор, ректор.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивач навчався в аспірантурі на денній формі навчання, працював старшим викладачем, доцентом, заступником проректора, проректором у вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації, періоди роботи позивача на даних посадах є стажем прирівняним до стажу державної служби, що у загальному обчисленні стажу державної служби складає відповідно до довідки Міністерства закордонних справ України №210/17-920-166 від 17.12.2020 понад 30 років.

Отже, стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у своєї сукупності є достатнім для призначення йому пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог повністю.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00грн. з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо відмови ОСОБА_1 у переводі на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати до стажу державної служби наступні періоди ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ): період служби в Збройних Силах СРСР з 13.12.1982 по 30.05.1984; період роботи з 01 вересня 1987 року по 01 вересня 1990 року - аспірант з відривом від виробництва в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. Горького; період роботи з 01 вересня 1990 року по 06 березня 1994 року на посадах старшого викладача, доцента кафедри в Переяслав - Хмельницькому філіалі Київського державного педагогічного інституту ім. А.М. Горького; період роботи з 06 березня 1994 року по 26 травня 1995 року на посаді доцента кафедри Переяслав - Хмельницького державного педагогічного інституту ім. Г.С. Сковороди; період роботи з 26.11.2007 року по 02.03.2009 року на посаді заступника проректора з наукової роботи з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України; період роботи з 02.03.2009 року по 15.05.2012 року на посаді проректора з міжнародних відносин Національного університету державної податкової служби України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, 04053, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на пенсію за віком згідно із ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року з дати виникнення права переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00грн.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін