Справа № 357/4818/22
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4818/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі Кравченко О. Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Гажала Ю.Б.,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАА № 482031 про адміністративне правопорушення від 03 червня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, у якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 482031 від 03 червня 2022 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного стягнення у вигляді штрафу у вигляді штрафу у розмірі 501,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП; провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП к зв`язку з відсутністю події і складу даного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що постановою командира взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква серія БАА № 71 від 03 червня 2022 року на нього було накладено адміністративне стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно змісту даної постанови, позивач 03 червня 2022 року о 09 годині 07 хвилин в місті Біла Церква Київської області по вулиці Луки Долинського, 107 а, керуючи автомобілем ВАЗ 21013 державний номерний знак НОМЕР_1 на автомобілі, обладнаному засобом пасивної безпеки, а саме ременем безпеки, не пристебнувся ременем безпеки, чим порушив п.2.3 (в) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП, внаслідок чого до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною, так як він не здійснював керування транспортним засобом. Дійсно, 03 червня 2022 року близько 09 години він приїхав на автомобілі ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 на вулицю Луки Долинського в місті Біла Церква у своїх справах, вирішивши які, він зі своїм знайомим сіли до салону автомобіля. В момент початку руху, перебуваючи на обочині, поза межами дороги, він з пасажиром почали одягати ремені безпеки, як їх зупинили поліцейські, які почали безпідставно складати постанову про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування транспортними засобами. Безпідставно складаючи постанову, поліцейський, незважаючи на неодноразові клопотання позивача, не надав можливість скористатися правовою допомогою, не реагував на усне клопотання позивача про перенесення розгляду справи на інший час. В ході складення постанови за статтею 126 КУпАП, поліцейський, з`ясувавши відсутність складу адміністративного правопорушення, без оформлення процесуального закриття розпочатої ним справи, тобто без винесення постанови про закриття провадження у справі за статтею 126 КУпАП, коригуючи постанову про накладення адміністративного стягнення безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, будучи непристебнутим паском безпеки. Фактично спірна постанова була складена вже до початку розгляду справи по суті. Фактично керування транспортним засобом не відбулося, так як позивач лише увімкнув на якусь мить замок запалювання, при цьому автомобіль скотився на 0,3 метри назад, так як був знятий зі стоянкового гальма. У цей момент позивач одягав пасок безпеки, але коли поліцейський зупинив автомобіль, відпала необхідність одягати пасок безпеки. Поліцейський не роз`яснив позивачеві процесуальні права, не надав можливості скористатися правовою допомогою та не переніс розгляд справи на іншу дату, чим порушив права позивача.

Ухвалою суду від 24 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху через несплату судового збору за подачу позову.

29 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про виконання ухвали суду про залишення позову без руху з долученням квитанції про сплату судового збору та копій посвідчення водія позивача.

Ухвалою суду від 30 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 08 липня 2022 року.

Через неявку представника відповідача в судове засідання, призначене на 08 липня 2022 року, судовий розгляд у справі, через перебування головуючого в щорічній черговій відпустці, відкладено на 30 серпня 202 2року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач додатково пояснив суду, що 03 червня 2022 року він перебував за кермом автомобіля, який стояв на узбіччі дороги. Знявши автомобіль зі стоянкового гальма, та натягнувши пасок безпеки, автомобіль відкотився на декілька сантиметрів, але відразу ж був зупинений працівником поліції, який розпочав вживати заходів до складення постанови про накладення адміністративного стягнення, в процесі чого намагався виявити декілька правопорушень. Представник позивача додатково пояснив, що працівник поліції розпочав складення постанови про накладення адміністративного стягнення за статтею 126 КУпАП, за керування транспортним засобом без посвідчення водія, а коли переконався про відсутність події даного адміністративного правопорушення, продовжив розгляд справи за частиною 5 статті 121 КУпАП за керування транспортним засобом з непристебнутим паском безпеки, не винісши при цьому постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення на місці не складався, з його змістом позивач не ознайомлювався.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення 07.07.2022 року та 18.07.2022 року поштових відправлень. Правом на подачу відзиву на позовну заяву представник відповідача не скористався.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою командира взводу № 2 роти № 2 БПП м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Бондаренка Дмитра Борисовича, серія БАА № 482031 від 03 червня 2022 року застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 03 червня 2022 року о 09 годині 07 хвилин на вулиці Луки Долинського, керуючи автомобілем ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_2 на авто, обладнаному засобом пасивної безпеки, а саме ременем безпеки не користувався, а саме не пристебнувся ременем безпеки, чим порушив п.2.3 (в) ПДР.

До позовної заяви позивачем долучено в копіях посвідчення водія ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_2 , запит на інформацію до батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква, відповідь з батальйону про направлення копій запитуваних документів диску з відеоматеріалами.

При перегляді диску з відеозаписом, долученим до позовної заяви встановлено, що автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , о 09 годині 07 хвилині, перебуваючи на обочині вулиці Луки Долинського в місті Біла Церква Київської області, після повернення від працівників патрульної поліції до салону автомобіля пасажира вказаного автомобіля, здійснив незначний рух назад, але не проїхавши жодного метра, зупинився, після відповідної вимоги працівника патрульної поліції, між яким та пасажиром цього ж автомобіля відбувся усний конфлікт. В ході розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, командир взводу № 3 роти № 2 батальйону патрульної поліції Бондаренко Д.Б. розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування транспортним засобом, після чого, порадившись зі своїми колегами та зрозумівши безпідставність винесення постанови за вказаною статтею КУпАП, продовжив розгляд справи за ч.5 ст. 121 КУпАП, не винісши відповідної постанови про закриття справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП. З вказаного відеозапису видно, що позивач неодноразово в усній формі заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості скористатися правовою допомоги, але після фактичної відмови командира взводу батальйону патрульної поліції в задоволенні вказаного клопотання, погодився на продовження розгляду справи та складення постанови про накладення адміністративного стягнення, не визнаючи при цьому факту вчинення правопорушення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 показав суду, що 03 червня 2022 року він із водієм автомобіля ОСОБА_1 були присутні на вулиці Північній в місті Біла Церква. Він звернув увагу на те, що співробітник поліції застосовує щодо нього відео зйомку, на що він зробив останньому зауваження. Коли він сів в автомобіль ОСОБА_1 , вони з водієм одягли на плечі ремені безпеки і коли автомобіль, перебуваючи на обочині дороги ще не розпочав свій рух, водія даного автомобіль було зупинено цим же працівником поліції за керування транспортним засобом через те, що вони не були пристебнуті ременями безпеки. Працівник поліції розпочав розгляд справи за статтею 126 КУпАП, так як на його думку, водій керував транспортним засобом не маючи відповідного посвідчення водія. В процесі заповнення банку постанови про накладення адміністративного стягнення, працівник поліції звинуватив водія у зміні кольору автомобіля та керуванні транспортним засобом із іншим номер двигуна, як про це було зазначено в технічному паспорті. Водій автомобіля неодноразово заявляв клопотання про перенесення розгляду справи та надання можливості скористатися правничою допомогою, проте вказані клопотання були залишені без розгляду. Працівник поліції спочатку заповнив бланк постанови про накладення адміністративного стягнення, а в подальшому розглянув справу, але вже за частиною 5 статті 121 КУпАП, тобто за вчинення іншого правопорушення, відмінного від того, за яке розпочав розгляд справи та складення відповідної постанови. Руху транспортного засобу не було, автомобіль знаходячись на узбіччі дороги, відкотився на 30-50 сантиметрів і був зупинений на вимогу працівника поліції.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до статті 258 КУпАП - протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Аналізуючи положення вказаної статті КУпАП, суд приходить до висновку, що уповноважена особа у даному випадку зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Судом встановлено, що командир взводу батальйону патрульної поліції, при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення отримав усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання правової допомоги, але вказане клопотання не задовільнив, розгляд справи не відклав, чим фактично порушив право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що при розгляді справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, командиром 2 роти батальйону патрульної поліції чи не з`ясовувалося чи було вчинено адміністративне правопорушення, так як фактично рух транспортного засобу перед його повторною зупинкою працівником поліції, не здійснювався. Відповідачем у справі будь-якими доказами не доведено факт керування транспортного засобу, у тому числі з непристебнутим ременем безпеки його водієм. Твердження позивача, викладені у позовній заяві щодо відсутності курування та знаходження в салоні автомобіля, з непристебнутим ременем безпеки, стороною відповідача не спростовано. Відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Всі сумніви щодо події право рушення та винуватості особи , що притягується до відповідальності, повинні тлумачитися на користь вказаної особи.

Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно зі статтею 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1- цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Судом, при перегляді диска із відеозаписами, наданими позивачем у справі, встановлено, що розгляд справи фактично розпочався за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП, після чого, командир 2 взводу батальйону патрульної поліції, не закриваючи відповідною постановою провадження у даній справі, продовжив її розгляд (заповнення бланку постанови) за частиною п`ятою статті 121 КУпАП, чим порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд своєю постановою від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а вказав на те, що порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем, незважаючи на витребування ухвалою суду від 30 червня 2022 року, не були надані належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем, не спростовано твердження останнього про його не причетність до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, відсутність даних про складення протоколу про адміністративне правопорушення та відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження фактичних даних вчинення адміністративного правопорушення, викладених в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, враховуючи покази свідка ОСОБА_2 про непричетність позивача до вчиненого адміністративного правопорушення, суд не вбачає підстав щодо доведеності вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що рішення відповідача суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято в порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для скасування рішення відповідача і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на кортить позивача судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 496,20 грн.

Перед початком розгляду справи представник позивача подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи акту приймання грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 03.06.2022 року, який було долучено до позовної зави при подачі її до суду.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі, пов`язаних з наданням позивачеві правничої допомоги суд виходить з наступного:

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, відповідно до статі 134 КАС України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача на підтвердження доказів понесення правничої допомоги до матеріалів справи долучено: 1) договір про надання правової допомоги від 03 червня 2022, укладений мж ОСОБА_1 та адвокатом Гажала Ю.Б.; 2) свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Гажала Ю.Б.; 3) ордер на надання правничої допомоги; 3) заяву позивача про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 5 000,00 грн., понесених за надану правничу допомогу; 4) акт приймання грошових коштів від 30 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 03 червня 2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 передав, а адвокат Гажала Ю.Б. 5 000,00 грн., в якості оплати послуг адвоката за надання клієнтові правової допомоги.

Приймаючи до уваги наявність документального підтвердження факту надання правничої допомоги позивачу, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5 000, 00 грн.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції - задовольнити повністю.

Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень постанову від 03 червня 2022 року серія БАА № 482031, винесену командиром взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Бондаренко Дмитром Борисовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати у справі в сумі 496,20 грн. за сплату судового збору стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Судові витрати у справі в сумі 5 000,00 грн. за надання правничої допомоги стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, яким рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції. Місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3. Код .

СуддяМ. М. Бебешко