Справа № 640/7827/22
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Київ № 640/7827/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС або Відділ, відповідач), з вимогами:

- визнати протиправною відмову Відділу в оформленні подання про повернення сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1485801,24 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна грн 24 коп) гривень в якості виконавчого збору, оформлену листом №20223//20.1 від 17.02.2022.

- зобов`язати Відділ оформити, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013, подання до Управління державної казначейської служби України в м. Києві про повернення коштів виконавчого збору у розмірі 1485801,24 гривень (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна грн 24 коп) на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про наявність підстав для повернення йому сплаченого на виконання постанови державного виконавця виконавчого збору. Оскільки і виконавчий лист, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження в рамках якого була видана постанова про стягнення виконавчого збору, і сама постанова про стягнення виконавчого збору були скасовані у судовому порядку, позивач вважає відмову Відділу у вчиненні дій, направлених на повернення сплачених ОСОБА_1 коштів є протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2022 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

04.07.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, який, на переконання відповідача має обраховуватись з 11.05.2022 року - з дня отримання позивачем листа-відмови.

05.07.2022 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, у якому уповноважений представник Відділу вказує на відсутність підстав для задоволення позову. Мотивуючи свою позицію відповідач, цитуючи положення чинного законодавства, вказує на те, що набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України і помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню (поверненню) саме з Державного бюджету України у відповідний спосіб і у порядку. А повернути кошти на рахунок боржника не виявляється можливим за відсутності їх на рахунку з обліку депозитних сум Відділу. Щодо оскаржуваної позивачем відмови, відповідач стверджує, що така була надана Відділом за результатами опрацювання заяви боржника і складена на виконання і у відповідності з наданими відповідачу повноваженнями повно і обґрунтовано. Заперечуючи проти вимоги позивача про зобов`язання Відділу вчинити певні дії, відповідач вважає що задоволення такої вимоги буде свідчити про втручання суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

05.07.2022 відповідачем до суду направлені клопотання про здійснення розгляду за участі сторін і про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні.

Також 05.07.2022 відповідачем наплавлені матеріали виконавчого провадження №51964907.

Ухвалою суду від 07.07.2022 судом відмовлено у задоволенні клопотання ВП ВР Департаменту ДВС про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. При цьому, з огляду на обставини справи, що є предметом розгляду у цьому провадженні та зважаючи на позицію відповідача, висловлену у клопотанні про розгляд справи за участі сторін, - справа призначена до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд не виявив підстав для його задоволення зважаючи на триваючий характер порушень прав позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, за наявності письмової позиції якого в матеріалах справи - його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, зважаючи на позицію представника позивача щодо можливості продовження розгляду справи в письмовому провадженні з наданням йому можливості ознайомитись з письмовою позицією відповідача, - суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження, повідомивши орієнтовну час і дату виготовлення судового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

27.11.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. прийнято постанову ВП № 49499305 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/243/1298/2015, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору № 49499305 від 15.03.2016.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2016 у справі №757/15111/16-ц задоволено заяву стягувача та прийнято відмову стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДВІН СТІЛ КОРПОРЕЙШН» від примусового виконання в процесі виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №2/243/1298/2015.

На виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2016 у справі №757/15111/16-ц постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 15.08.2016 у ВП №49499305 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/243/1298/2015, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, на підставі пункту 1 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, пунктом 4 вказаної постанови виділено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору № 49499305 від 15.03.2016 у розмірі 1485801,24 грн.

22.08.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. прийнято постанову ВП №51964907 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №49499305, виданої відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Як свідчать матеріали справи, боржником виконавчий збір у визначеному виконавцем розмірі - 1485801,24 грн (як і сума витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 401,85 грн) сплачений у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи і у виконавчому провадженні платіжними дорученнями з призначенням платежу «погашення виконавчого збору на користь держави ВП №49499305 від 15.03.2016»:

- №8217 від 08.07.2020 на суму 1001,24 грн;

- №7212 від 30.07.2020 на суму 10000,00 грн;

- №7300 від 06.08.2020 на суму 100000,00 грн;

- №7168 від 11.08.2020 на суму 235000,00 грн;

- №7209 від 13.08.2020 на суму 235000,00 грн;

- №7264 від 17.08.2020 на суму 235000,00 грн;

- №7285 від 19.08.2020 на суму 235000,00 грн;

- №7326 від 21.08.2020 на суму 250000,00 грн;

- №7340 від 21.08.2020 на суму 185201,85 грн.

Разом з тим, ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2020 у справі № 243/2156/15-ц, яка набрала законної сили 31.07.2020, визнано виконавчий лист №2/243/1298/2015, виданий 16.11.2015 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №3 від 23.09.2013 в сумі 14854358,41 грн (чотирнадцять мільйонів вісімсот п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят вісім гривень 41 коп), яка складається з заборгованості по кредиту 12000000 грн, заборгованості: по процентах за користування кредитними коштами - 1156399,26 грн, з індексу інфляції по простроченому кредиту 1523890 грн, з індексу інфляції по прострочених процентах за користування кредитними коштами 2880,92 грн; 3% річних за прострочення строку повернення кредиту 170926,04 грн, 3% річних за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом 262,19 грн, та судовий збір у сумі 3654 грн (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири гривні) таким, що не підлягає виконанню.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Григорян О.Г. від 27.08.2020 у ВП №51964907 закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №49499305, виданої відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

09.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до ВПВР Департаменту ДВС з заявою, у якій просив повернути сплачений позивачем в межах виконавчого провадження №51964907 виконавчий збір в розмірі 1485801,24 грн, у зв`язку з набранням законної сили ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2020 у справі № 243/2156/15-ц.

Листом від 15.10.1010 № 10327/Є-26057/20.1 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для повернення боржнику стягнутого та перерахованого виконавчого збору. Зазначив, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/243/1298/2015, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, виконавчий документ не визнавався в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню та відповідно рішення, на підставі якого видано зазначений виконавчий документ не скасовано. Крім того, в подальшому постанова про стягнення виконавчого збору № 49499305 від 15.03.2016 визнана судовими інстанціями такою, що відповідає вимогам законодавства.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом, у якому просив: визнати протиправною відмову ВПВР Департаменту ДВС в поверненні виконавчого збору за постановою про стягнення виконавчого збору від 15.03.2016 в рамках виконавчого провадження №49499305, викладену в листі від 15.10.2020 №10327/Є-26057/20.1; стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти в розмірі 1486203,09 грн, сплачених ним в якості виконавчого збору на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 15.03.2016 в рамках виконавчого провадження №49499305.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2021 у справі №640/25958/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного суду міста Києва від 21.04.2021 у задоволені позову відмовлено.

Разом з тим, 17.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 15.03.2016 ВП №49499305 про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 у справі №640/3909/21 у задоволенні позову відмовлено.

Однак, постановою Шостого апеляційного суду міста Києва від 13.07.2021 у цій справі рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до ВПВР Департаменту ДВС про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено частково; скасовано постанову ВПВР Департаменту ДВС від 15.03.2016 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження №49499305. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2021 у справі №640/3909/21 касаційна скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 повернута скаржнику.

У цій же справі Верховним Судом 18.11.2021 та 14.12.2021 постановлені ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі № 640/3909/21.

17.12.2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив відповідачу заяву, в якій просив «винести належним чином оформлене подання про повернення ОСОБА_1 (…) грошових коштів у розмірі 1485801,24 грн (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна гривня 24 коп), сплачених останнім в якості виконавчого збору в рамках виконавчого провадження №51964907 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 15.03.2016 №49499305».

У відповідь на заяву позивача ВПВР Департаменту ДВС сформований лист №20223//20.1 від 17.02.2022, яким повідомлено боржника - ОСОБА_1 про неможливість повернення коштів у сумі 1485801,24 грн за відсутністю їх на рахунку з обліку депозитних сум Відділу.

Вказуючи на те, що у судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, у рамках якого державним виконавцем видано постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1485801,24 грн, а також у судовому порядку скасовано цю постанову, позивач, отримавши відмову у вжитті заходів з метою повернення сплачених ним коштів, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №1404-VIII) визначено, що у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню.

Згідно з частиною першою статті 40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як передбачено частинами першою, другою статті 42 Закону України №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Виконавчий збір визначається частиною першою статті 27 Закону України №1404-VIII як збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно частини другої цієї ж правової норми виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частинами першою та четвертою статті 47 Закону України №1404-VIII встановлено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432 в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція №512) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Отже підставами для повернення стягнутого виконавчого збору є:

1) закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню;

2) визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, процедура, яка б передбачала повернення коштів у відповідності до Закону України №1404-VIII, вказаними вище нормами прямо не передбачена.

Однак, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 (далі - Порядок №787).

Згідно із пунктом 2 цього Порядку, він визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, відповідно до пункту 3 Порядку №787, здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у заяві платника.

Вказаний пункт 3 Порядку №787 зазнав змін (чинна редакція відповідно до наказу Міністерства фінансів №647 від 08.12.2021) і на час постановлення рішення у цій справі визначає, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).

Відповідно до пункту 5 Порядку №787 (в редакції наказу Міністерства фінансів №244 від 29.04.2021) повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства (абзац 2 пункту 5 Порядку №787 в редакції наказу Міністерства фінансів №647 від 08.12.2021).

Отже, Порядком №787 встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

При вирішенні питання щодо віднесення відповідача до органу, який контролює справляння надходжень до бюджету у розмірі сум, заявлених позивачем до стягнення, а саме та виконавчого збору, суд враховує таке.

Згідно визначення, закріпленого у пункті 39 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, - органи державної влади, а також органи місцевого самоврядування, уповноважені здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів, інших надходжень бюджету.

Облік і звітність за сумами на рахунках органів державної виконавчої служби та приватних виконавців врегульовано положеннями розділу VII Інструкції №512.

Пунктом 1 цього розділу (у редакції наказу Міністерства юстиції №1849/5 від 09.05.2022) закріплено, що стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).

Згідно абзацу 2 пункту 13 розділу VII Інструкції №512 у разі наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6,7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні.

Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця.

Відповідно до пункту 14 цього розділу перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень.

Платіжне доручення підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що органом, який контролює справляння надходжень бюджету за виконавчими провадженнями, є відповідний орган державної виконавчої служби, на виконанні у якого перебуває таке провадження.

Зважаючи на викладені положення чинного законодавства, твердження відповідача про неможливість повернення коштів. Як свідчать наведені норми права, відповідач, отримавши боржника про «винесення належним чином оформленого подання про повернення коштів» мав скласти відповідне подання і направити його до відповідного органу Казначейства.

У зв`язку з наведеним відповідь ВПВР Департаменту ДПС, оформлена листом №20223//20.1 від 17.02.2022 не може бути визнана судом «повною і обґрунтованою», оскільки питання «повернення коштів» боржником не ставилось, а питання «складення і направлення до органів Казначейства подання про повернення сплачених боржником коштів» відповідачем не розглянуто і не вирішено.

Наведене дає суду підстави для задоволення вимоги позивача щодо визнання протиправною відмову відповідача, оформлену вказаним листом.

Отже, згідно наданої відповідачем інформації, в рамках виконавчого провадження №51964907, відкритого на виконання постанови про стягнення виконавчого збору №49499305 від 15.03.2016, з рахунка Міністерства юстиції до бюджету перераховано 1485801,24 грн з призначенням платежу «погашення в/збору відповідно до постанови ВП №51964907», що підтверджується платіжними дорученнями:

- №5640 від 09.07.2020 на суму 599,39 грн (згідно штампу Державної казначейської служби України, оплачено 10.07.2020);

- №6346 від 03.08.2020 на суму 10000,00 грн (оплачено - 05.08.2020);

- №6486 від 07.08.2020 на суму 100000,00 грн (оплачено - 11.08.2020);

- №6532 від 12.08.2020 на суму 235000,00 грн (оплачено - 14.08.2020);

- №6553 від 14.08.2020 на суму 235000,00 грн (оплачено - 17.08.2020);

- №6587 від 18.08.2020 на суму 235000,00 грн (оплачено - 20.08.2020);

- №6671 від 21.08.2020 на суму 235000,00 грн (оплачено - 28.08.2020);

- №6672 від 25.08.2020 на суму 435201,85 грн (оплачено - 28.08.2020).

Відтак, поверненню позивачу підлягає сума виконавчого збору у розмірі 1485801,24 грн, визначена постановою №49499305 від 15.03.2016, виконання якої здійснювалось в рамках ВП №49499305.

Як зазначено вище, частиною першою статті 27 Закону України №1404-VIII закріплено, що виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Аналогічні положення закріплені в Інструкції №512. Отже, для повернення відповідної суми відповідач зобов`язаний скласти подання на виконання положень Порядку №787.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ВПВР Департаменту ДВС надіслати до УДКСУ у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 1485801,24 грн виконавчого збору.

Щодо тверджень відповідача про можливе втручання судом у дискреційні повноваження ВПВР Департаменту ДВС в разі задоволення вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дій, суд наголошує на такому.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У цьому випадку зобов`язання відповідача надіслати до УДКСУ у Печерському районі м. Києва подання про повернення ОСОБА_1 1485801,24 грн виконавчого збору є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.

При цьому, слід зазначити, що суд має право зобов`язати орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судом зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого суб`єкта владних повноважень. Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявою заявника замість суб`єкта владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1984,80 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 90, 241-246, 263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в оформленні подання про повернення сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1485801,24 грн, оформлену листом №20223//20.1 від 17.02.2022.

3. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) надіслати до Управління державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 9-А, ідентифікаційний код 38004897) подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1485801,24 грн (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна гривня 24 коп).

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено у визначені частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України строки до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя: Н.А. Добрівська