Справа № 200/4367/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року справа №200/4367/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В.,

за участю секретаря судового засідання Харечко О.П.,

представника відповідача Березіна О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 200/4367/21 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України», про визнання протиправним і скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 233 від 06.04.2021 «Про зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів» у частині зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, елементом яких є ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

В обґрунтування позову зазначив, що це рішення зупинило внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПАТ «Донецькоблгаз», обмежило право позивача вільно розпоряджатися власним майном у вигляді акцій, оскільки внаслідок зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів він не має можливості розпорядитися ними.

При цьому, постанова слідчого про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку не відповідає закону (КПК України).

Стаття 8 Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків» не містить такої підстави для зупинення внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника як постанова слідчих органів щодо заборони внесення змін до системи депозитарного обліку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Постанова про забезпечення заборони внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів прийнята незаконно, оскільки слідчий перевищив свої повноваження, визначені КПК України.

Оскаржуване рішення відповідача прийнято виключно на підставі постанови слідчого в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні. Між тим, стаття 8 Закону №448/96 не містить такої підстави зупинення внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента, як постанова слідчих органів щодо заборони внесення змін до системи депозитарного обліку.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів направлено до Кабінету Міністрів України лист від 31.03.2021 № 2936/1-9-21/7, яким пропонує розглянути питання необхідності звернення СБУ до НКЦПФР щодо можливості заборони внесення змін до системи депозитарного обліку акцій ПАТ «Донецькоблгаз» для виключення дій третіх осіб, що можуть призвести до неможливості виконання ухвали (слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2021 у справі № 761/10348/21.

Постановою старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки підполковника юстиції Алексєєва А.О. від 01.04.2021, у межах кримінального провадження № 0000074 вирішено ініціювати перед НКЦПФР питання щодо заборони внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПАТ «Донецькоблгаз», за виключенням виконання підприємством розпоряджень та/або депозитарних операцій, пов`язаних із набуттям Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та/або визначеною АРМА особою статусу керуючого рахунком акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Ендлес Мунлайт Лімітед» (Гонконг) та акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Філд Лімітед» (Гонконг).

Рішенням НКЦПФР від 06.04.2021 № 233 «Щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів ПАТ «Донецькоблгаз»» відповідно до Закону України «Про державне регулювання ринків капіталу та організованих товарних ринків», на виконання постанови старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки підполковника юстиції Алексєєва А.О. від 01.04.2021 про забезпечення заборони внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, винесеної в межах кримінального провадження, внесеного 0612.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000074 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 113 Кримінального кодексу України, з метою захисту інтересів держави, вирішено зупинити з 00 год. 00 хв. 07.04.2021 внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПАТ «Донецькоблгаз», а саме акцій простих іменних (ISIN UA) (далі Цінні папери), за виключенням виконання депозитарними установами розпоряджень та/або депозитарних операцій, пов`язаних із набуттям Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та/або визначеною АРМА особою статусу керуючого рахунком щодо Цінних паперів за рахунками в цінних паперах, визначених відповідними судовими рішеннями.

Також указаним рішенням заборонено ПАТ «НДУ» та депозитарним установам, що здійснюють облік прав власності на Цінні папери, здійснювати облікові операції щодо Цінних паперів.

До суду надана довідка ПАТ «НДУ» від 29.03.2021 № 39115 з інформацією про власників юридичних осіб щодо ПАТ «Донецькоблгаз».

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з права НКЦПФР зупиняти внесення змін до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента з метою захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери та обов`язка відповідача виконати постанови слідчого, тобто рішення відповідача прийнято на підставі та у межах повноважень, передбачених Законом № 448/96-ВР.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Нацкомісії у спірних правовідносинах визначені, зокрема Законом № 448/96-ВР, який визначає правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні.

Відповідно до статті 2 Закону № 448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється, зокрема, з метою створення умов для ефективної мобілізації та розміщення учасниками ринку цінних паперів фінансових ресурсів з урахуванням інтересів суспільства; гарантування прав власності на цінні папери; захисту прав учасників ринків капіталу (у тому числі споживачів фінансових послуг) щодо фінансових послуг, які надаються особами, які провадять професійну діяльність на ринку капіталу.

Згідно з положеннями статті 3 Закону № 448/96-ВР державне регулювання ринку цінних паперів здійснюється у таких формах:

прийняття актів законодавства з питань діяльності учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків;

провадження нагляду, здійснення регулювання та контролю щодо реалізації прав та виконання обов`язків учасниками ринків капіталу та організованих товарних ринків;

регулювання емісії (видачі), обігу, викупу та погашення цінних паперів, укладення і виконання деривативних контрактів та вчинення і виконання правочинів щодо інших фінансових інструментів;

видача ліцензій на провадження відповідного виду діяльності в межах професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках, а також забезпечення контролю за такою діяльністю;

заборона здійснення професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках у разі відсутності ліцензії на відповідну діяльність або зупинення такої діяльності на певний строк (до одного року) відповідно до законодавства, а також притягнення до відповідальності за порушення правил здійснення такої діяльності згідно із законом;

реєстрація випусків цінних паперів, звітів про результати емісії цінних паперів та затвердження проспектів цінних паперів;

контроль за дотриманням емітентами порядку реєстрації випуску цінних паперів, звіту про результати емісії цінних паперів та затвердження проспекту цінних паперів;

створення системи захисту прав інвесторів у фінансові інструменти і контролю за дотриманням цих прав емітентами цінних паперів та особами, які провадять професійну діяльність на ринках капіталу;

контроль за достовірністю та повнотою розкриття інформації емітентами та особами, які провадять професійну діяльність на ринках капіталу та організованих товарних ринках;

встановлення правил і стандартів здійснення операцій на ринках капіталу та організованих товарних ринках, а також провадження контролю за дотриманням таких правил і стандартів;

пруденційний нагляд за професійними учасниками ринків капіталу та організованих товарних ринків у межах діяльності, яка провадиться такими учасниками на підставі виданої Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку ліцензії;

реєстрація специфікацій деривативних контрактів, які укладаються на організованому ринку деривативних контрактів;

контроль за діяльністю осіб, які провадять діяльність, пов`язану з ринками капіталу та організованими товарними ринками; проведення інших заходів відповідно до закону.

На підставі пункту 4 частини першої статті 7 Закону № 448/96-ВР основними завданнями Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є: захист прав інвесторів у фінансові інструменти (у тому числі споживачів фінансових послуг у межах компетенції, визначеної Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг") та учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства про ринки капіталу та організовані товарні ринки, у тому числі про систему накопичувального пенсійного забезпечення, застосування санкцій за порушення законодавства у межах своїх повноважень.

Повноваження Нацкомісії визначені у статті 8 Закону № 448/96-ВР, відповідно до пункту 30 частини першої якої, Нацкомісія має право для захисту інтересів держави та інвесторів у цінні папери зупиняти на підставі рішення Комісії внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника на строк до усунення порушень, що стали підставою для прийняття такого рішення.

Аналіз наведених норм права свідчить, що Нацкомісія є органом, що здійснює державне регулювання ринку цінних паперів, та органом, уповноваженим приймати рішення щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку, зокрема, для захисту інтересів держави та інвесторів.

В цій справі оспорюване рішення щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПАТ «Донецькоблгаз», а саме акцій простих іменних (ISIN UA) (далі Цінні папери), прийнято Нацкомісією на підставі постанови слідчого про забезпечення заборони внесення змін до системи депозитарного обліку, якою ініційовано перед відповідачем прийняти рішення про заборону внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих ПАТ «Донецькоблгаз» за певним виключенням.

Постанова прийнята в зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні.

При цьому, основним доводом щодо протиправності спірного рішення Нацкомісії позивач зазначає відсутність у останньої повноважень щодо прийняття таких рішень на підставі відповідної постанови слідчого.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

КАС України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах (стаття 1 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Справи на які поширюється юрисдикція адміністративних судів визначені у частинні першій статті 19 КАС України. У частині другій зазначеної норми процесуального закону перелічені спори, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, зокрема у ній зазначено справи що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (пункт 2).

Предметом розгляду у цій справі є рішення суб`єкту владних повноважень щодо обмеження здійснення операцій у системі депозитарного обліку з цінними паперами певного емітента - встановлення обмеження на здійснення змін до системи депозитарного обліфку цінних паперів.

Спірне рішення, як зазначалося вище, було прийнято на виконання постанови слідчого в рамках досудового розслідування.

Суд звертає увагу, що згідно із частиною п`ятою статті 40 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами частин шостої та сьомої статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, і є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Порядок, строки оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування та на стадії підготовчого провадження у суді визначаються статтями 303- 308 КПК України.

Зміст вказаних законодавчих норм свідчить, що постанова слідчого є обов`язковою для виконання, але може бути оскаржена до слідчого судді, якщо особа вважає її незаконною. За результатами розгляду скарги на постанову слідчого постановляється ухвала слідчого судді, зокрема, про скасування рішення слідчого або про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, питання щодо перевірки на предмет законності постанови слідчого, наслідком чого є скасування рішення слідчого або про відмову у задоволенні скарги, не може бути вирішено в рамках адміністративної справи, оскільки віднесено до кримінального судочинства.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази щодо визнання незаконною та скасування постанови слідчого у порядку кримінального судочинства, а тому така постанова слідчого підлягає обов`язковому виконанню Нацкомісією.

Суд наголошує, що відповідно до частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Поряд з цим, незважаючи на те, що позивач не є учасником кримінального провадження, чинним кримінальним процесуальним законодавством України передбачено способи захисту прав власника або володільця майна від можливого порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо обмеження права власності позивача відбулися в порядку кримінального судочинства.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у подібних правовідносинах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №243/6674/17-к, в якій Суд зазначив, що у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді, які не підлягають оскарженню на стадії досудового розслідування в розумінні статті 309 КПК України, для захисту прав, установлених статтею 8 Конвенції та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, судам слід керуватися приписами частини шостої статті 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених частиною першою статті 7 КПК України. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (пункт 17 частини першої статті 7 КПК України). Зміст цієї засади розкрито у статті 24 КПК України, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

При цьому органам державної влади, в тому числі Нацкомісії не надано право ревізувати рішення органів (посадових осіб), які є обов`язковими для виконання, ухвалених в порядку КПК України, окрім «суду встановленого законом» в розумінні статті 6 Конвенції, що відповідає принципу правової визначеності, оскільки для безперешкодної реалізації прав людини та громадянина кожен повинен бути впевнений в тому, що гарантовані йому права є непорушними та підлягають належному захисту.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції та в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного урядування».

Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, постанова слідчого підлягала обов`язковому виконанню Нацкомісією, оскільки остання зобов`язана відповідно до статті 19 Конституції України діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, також і на підставі КПК України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невиконання Нацкомісією постанови слідчого у кримінальному провадження, яка стала підставою для ухвалення оспорюваного рішення у цій справі, лежало б поза межами правового поля, тому відповідач, у спірних відносинах діяв підставно, законно та у межах наданих повноважень.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі №826/2212/17, яка прийнята у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.

Суд не приймає доводи апелянта, що ст.8 Закону №448/96 не містить такої підстави зупинення внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента, як постанова слідчих органів щодо заборони внесення змін до системи депозитарного обліку, оскільки пункт 30 вказаної статті не містить взагалі переліку підстав, відповідно до яких на підставі рішення Комісії відповідач зупиняє внесення змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів або до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів певного емітента або певного власника.

Норма статті лише визначає, що таке зупинення встановлюється на строк до усунення порушень, що стали підставою для прийняття такого рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 200/4367/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 200/4367/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 серпня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар