Справа № 640/22507/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Піскунова О.Ю.

пр-к позивача Даниляк О.С.

пр-к відповідача Крупа-Газуда М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області №98-П від 04.03.2021 «Про проведення фактичних перевірок» в частині перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 13.04.2021 №000/2102/0902;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 13.04.2021 №000/2101/0902.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 13.04.2021 №000/2101/0902;

-в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу №98-П від 02.03.2021 та податкового повідомлення-рішення форми «С» від 13.04.2021 №000/2102/0902 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з протиправного наказу №98-П від 02.03.2021 неможливо ідентифікувати передбачену пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підставу для призначення фактичної перевірки товариства, та чи дійсно в розпорядженні відповідача була наявна інформація, яка може слугувати підставою для проведення фактичної перевірки, і чи саме ця інформація слугувала такою підставою. Таким чином, відповідач провів фактичну перевірку з порушенням положень чинного законодавства України (ст. 80 ПК України).

Крім того, апелянт зауважує, що у відповідача не було жодних зауважень до поданих позивачем документів на отримання ліцензії на право зберігання пального для особистих потреб, що підтверджується фактом видачі відповідачем ліцензії датованої 14.04.2020. Натомість актом фактичної перевірки №000011 від 18.03.2021 помилково встановлено, що товариство зберігало пальне з 01.04.2021 по 14.04.2021 без отримання ліцензії на право зберігання пального. Тобто, контролюючий орган видав товариству ліцензію на право зберігання пального датою після 01.04.2020 з метою притягнення позивача в майбутньому до відповідальності у вигляді накладення штрафних санкцій за формальними підставами, а тому податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 №000/2102/0902 є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, Головне управління ДПС у Закарпатській області також подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалене рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 року до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 липня 2022 року.

Головне управління ДПС у Закарпатській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

06 липня 2022 року у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 17 серпня 2022 року.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 серпня 2022 року.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Судове засідання 17 серпня 2022 року знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці та наступне судове засідання призначено на 22 серпня 2022 року.

Від представника Головного управління ДПС у Закарпатській області надійшло клопотання про участь у розгляді цієї справи в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг та відзивів на апеляційні скарги відповідно.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ ДПС у Закарпатській області від 02.03.2021 №98-П про проведення фактичних перевірок прийнято рішення провести у березні 2021 року фактичні перевірки згідно переліку (в додатку).

Згідно витягу з переліку проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» () увійшло до цього переліку.

За результатом фактичної перевірки 18.03.2021 складено акт (довідка) про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального №000011.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 203 Податкового кодексу України в частині незабезпечення обладнання двох резервуарів, які використовуються для зберігання пального рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками пального;

- ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині зберігання пального без отримання ліцензії.

На підставі акту перевірки складені наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 13.04.2021 №000/2102/0902, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 500 000,00 грн.;

- від 13.04.2021 №000/2101/0902, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 80 000,00 грн.

Позивач вважаючи протиправними наказ про проведення фактичних перевірок та податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу, яка заявлена як самостійний предмет позову, судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що …за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акту індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу про призначення перевірки задоволенню не підлягає. Натомість доводи позивача щодо протиправності проведення перевірки підлягають оцінці в розрізі правомірності податкового повідомлення - рішення.

Надаючи оцінку виявленим під час перевірки порушенням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №481/95-ВР), колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи встановлено, що наказом ГУ ДПС у Закарпатській області від 02.03.2021 №98-П про проведення фактичних перевірок прийнято рішення провести у березні 2021 року фактичні перевірки згідно переліку (в додатку).

Згідно витягу з переліку проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» () увійшло до цього переліку.

За результатом фактичної перевірки 18.03.2021 складено акт (довідка) про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального №000011.

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення:

- пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 203 Податкового кодексу України в частині незабезпечення обладнання двох резервуарів, які використовуються для зберігання пального рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками пального;

- ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині зберігання пального без отримання ліцензії.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 13.04.2021 №000/2102/0902, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 500 000,00 грн.;

- від 13.04.2021 №000/2101/0902, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеню, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 80 000,00 грн.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 13.04.2021 №000/2101/0902, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що штрафні санкції до позивача застосовані за порушення підпунктів 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та пункту 12, 21 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, пунктів 5,6,7 Порядку № 891.

Згідно з пунктом 230.1 статті 230 Податкового кодексу України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що акцизний склад це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Згідно з підпунктом 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розпорядник акцизного складу це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу, інших газів, бутану, ізобутану за зазначеними в цьому підпункті кодами УКТЗЕД також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Відтак, акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Наразі, платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Також, забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

За змістом пункту 12 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України, норми пункту 230.1 статті 230 цього Кодексу щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками застосовуються з 1 січня 2017 року.

Відповідно до вимог статті 230 Податкового кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі Порядок № 891).

Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 891).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №891 обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Пунктом 1281.1 ст. 1281 Податкового кодексу України встановлено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник І витратомір-лічильник спирту етилового.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», як платником акцизного податку, 04.02.2020 зареєстровано акцизний склад за адресою: Закарпатська обл., м. Свалява, вул. Мукачівська, 77а (уніфікований номер акцизного складу - 1013492), який використовується виключно для власних потреб.

Судом першої інстанції правильно підкреслено, що норма підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України не зобов`язує розпорядника акцизного складу обладнувати резервуари, виведені з експлуатації, рівнемірами або витратомірами в місцях, де не здійснюється відпуск пального наливом.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку, застосування податковим органом відносно позивача штрафних санкцій відповідно до пункту 1281.1 статті 1281 Податкового кодексу України є необґрунтованим, що дає підстави суду для висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в даній частині шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2021 №000/2101/0902.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 13.04.2021 №000/2102/0902, колегія суддів зазначає наступне.

Наразі, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Факт зберігання пального позивачем не заперечується.

Наразі, доводи позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 13.04.2021 №000/2102/0902 зводяться до того, що ТОВ «Оператор ГТС України» 23.03.2020 сплачено кошти за отримання ліцензії на право зберігання пального та 25.03.2020 подано відповідну заяву до контролюючого органу, проте ГУ ДПС у Закарпатській області тільки 15.04.2021 року видав товариству ліцензію на право зберігання пального з терміном дії з 15.04.2021 по 15.04.2025 року. Тобто, незважаючи на вчасно та належним чином подані документи для отримання ліцензії на право зберігання пального, ГУ ДПС у Закарпатській області на думку позивача протиправно зволікав щодо видачі відповідної ліцензії.

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що позивачем подано заяву та відповідні документи для отримання ліцензії на право зберігання пального 25.03.2020 року.

Відповідно до ч.46 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому законі документів.

Наразі, ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) видана позивачу 15.04.2020, тобто в межах строку, встановленого Законом України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання ( у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною 16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР встановлено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через свої зареєстровані постійні представництва) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до абз.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва)застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності

ліцензії - 500000грн.

Отже, враховуючи вищенаведене, позивач з 01.04.2020 по 14.04.2020 зберігав пальне без отримання відповідної ліцензії.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями).

Наразі, судом першої інстанції правильно підкреслено, що позивач мав сам передбачити ризики того, що подана ним заява на отримання ліцензії на право зберігання пального 25.03.2020 буде розглядатися 20 календарних днів, що може призвести до несвоєчасного отримання такої ліцензії, за що товариство буде нести відповідальність.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованість та правомірність висновків акта фактичної перевірки про порушення позивачем вимог ст. 15 Закону №481/95-ВР підтверджується матеріалами судової справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 29.08.2022р.)