Справа № 640/1388/20
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/279
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м. Київ № 640/1388/20

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю " СПЕЦШИНА УКРАЇНА"
до Київської митниці Держмитслужби
провизнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС, правонаступником якої є Київська митниця Держмитслужби, про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА 100000/2019/300138/2 від 24.07.2019 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100110/2019/00955 від 24.07.2019 р.

Ухвалою суду від 05.02.2020 р. відкрито провадження по справі № 640/1388/20 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

05.03.2020 р. до суду надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2018 р. між ТОВ "Спецшина Україна" (Покупець) та XINGMIN INTELLIGENT TRANSPORTATION SYSTEM (GROUR) CO., LTD (Продавець) укладено контракт №ХМ- SU/2018-0219, за умовами якого позивач купує сталеві диски для вантажних автомобілів, причепів та напівпричепів, які іменуються надалі "Товари", на умовах, визначених в інвойсах згідно з Інкотермс 2010.

Згідно зі ст. 2 Контракту валюта платежу долари США. Загальна сума Контракту - 999 000,00 доларів США. За Контрактом можливі часткові поставки партіями. Кількість, ціна та перелік товарів за кожною частковою поставкою відображаються у Проформі-інвойсі та інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. Проформа-інвойс є підтвердженням замовлення до виробництва.

Розрахунки за кожну партію товару, що поставляється, здійснюються шляхом 100% передплати до відвантаження товару перевізнику, на підставі копії інвойсу (ст. 3 Контракту).

Пунктом 2 Контракту визначено, що точна кількість відвантажених товарів регулюється інвойсом. Умови поставки визначаються в інвойсах. Портами призначення є будь-який порт України.

Відповідно до п. 6 Контракту перехід ризиків втрати, та пошкодження товарів, та права власності відносно товарів від продавця до покупця здійснюється з умовами відвантаження, визначених в інвойсах згідно з Інкотермс 2010, відповідно до ст. 1 цього Контракту.

Згідно з умовами інвойсу №19XM003WSUK від 03.04.2019 р. узгоджено постачання 576 шт. дисків, з яких 192 диски 22,5x11,75 LT8310AA за ціною 48,50 дол. США за одиницю товару, 384 диски 22,5x9,00 LT2666A за ціною 44,00 дол. США за одну одиницю товару, всього на загальну суму 26 208,00 дол. США.

Відповідно до умов названих Контракту та інвойсу №19XM003WSUK від 03.04.2019 р. позивачем придбані названі вище товари.

03.05.2019 р. ТОВ "Спецшина Україна" сплатило на рахунок постачальника суму за інвойсом №19XM003WSUK від 03.04.2019р. у розмірі 26 208,00 дол. США., як попередню оплату за партію товару, що підтверджується SWIFT (платіжним дорученням в іноземній валюті) №UASwMsg-3069-431596 від 03.05.2019р.

На імпортовані в рамках Контракту товари, декларантом позивача була подана відповідачу митна декларація "ІМ 40 ДЕ" № UA100110/2019/144144 від 24.07.2019 р.

Задекларована митна вартість товару визначена за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявленої митної вартості товару у сумі 26 208,00 дол. США та транспортних витрат у сумі 36 022,00 грн, а також обраного методу її визначення позивачем було подано до митного органу разом із митною декларацією наступні обов`язкові документи: пакувальний лист №19XM003WSUK від 03.04.2019р.; рахунок-фактура (Commercial invoice) №19XM003WSUK від 03.04.2019р.; коносамент (Bill of Lading) №4352-0177-905.025 від 30.05.2019р.; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 5333 від 22.07.2019р.; декларація про походження товару (Certificate of origin) №19С3706А0544/00047 від 10.06.2019р.; банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару №UASwMsg-3069-431596 від 03.05.2019р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати) № 10 від 22.07.2019р.; прайс-лист виробника товару б/н від 03.05.2019р.; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Ц-671 від 23.07.2019р.; контракт (зовнішньоекономічний договір) №XM-SU/2018-0219 від 19.02.2018р.; додаткова угода №1 від 12.04.2018 р.; договір про надання послуг митного брокера №25-МП/2017 від 09.08.2017р.; договір (контракт) про перевезення 150916-75 від 15.09.2016р.; копія митної декларації країни відправлення №00016055 від 27.05.2019р.

Під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених за митною декларацією № UA100110/2019/144144, митним органом на підставі статті 54 Кодексу та Методичних рекомендацій встановлено, що документи, які подані відповідно до частини 2 статті 53 Митного Кодексу для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості, а саме:

1) Надані відомості щодо витрат на транспортування не підтверджені належним чином та не піддаються обчисленню та перевірці.

У графі 20 митної декларації задекларовано умови поставки FOB-QINDAO (Китай). Відповідно до положень Інкотермс-2010 при умовах поставки FOB продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема: - виграти на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів.

Для підтвердження таких витрат декларантом надана довідка про транспортні витрати від 22.07.2019 № 10, де зазначена вартість транспортування у розмірі 36 022,00 грн. Разом із тим, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" для підтвердження витрат на транспортування декларантом повинні надаватись рахунки-фактури, акти виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури. Також, відповідно до статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" повинен надаватись договір транспортного експедирування.

2) Надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 27.05.2019р. №00016055 складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу.

Також у графі, призначеної для наведення цінової інформації, наявна сума - 45,5000, яка не внесена до митної вартості та не підлягає обчисленню.

3) Прайс-лист, наданий до митного оформлення, не містить дати та терміну дії, тому цей документ прийнято до уваги, але він не може вважатись таким, що підтверджує митну вартість товару. У відповідності до положень статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під "дійсною вартістю" розуміється ціна, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

У зв`язку з вказаним декларанту запропоновано надати додаткові документи, такі як: 1) банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено; 2) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, (банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури); 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

25.07.2019р. декларантом у відповідь на запит митного органу повторно подано митну декларацію та додано аналогічний перелік документів, що і до митної декларації №UA100110/2019/144144 та додаткові документи, а саме: коносамент № QDKN044339 від 30.05.2019 р.; рахунок-фактура №12018779 від 22.07.2019р. (підтвердження вартості транспортно-експедиційних послуг) та видаткові накладні на аналогічний товар.

Процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом проведена шляхом надіслання електронних повідомлень, що сторонами не оспорюється.

За результатами проведеної консультації митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА 100000/2019/300138/2 від 24.07.2019 р.

Вказаним рішенням митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, з огляду на визначену митну вартість у раніше визнаних (визначених) митних вартостях за митною декларацією від 25.02.2019 р. № UA100110/2019/166458, наведеною у спірному рішенні про коригування митної вартості № UА 100000/2019/300138/2 від 24.07.2019 р.

Між тим, у графі 33 названого рішення повідомлено, що причиною не застосовування основного методу відповідачем є те, що додатково надані документи прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, у зв`язку із відсутністю у цих документах всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, оскільки в наданому рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.07.2019 р. №12018779 зазначена сума в розмірі 36 022,00 грн, але у зв`язку з тим, що до митного оформлення не надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг не можливо належним чином впевнитися в достовірності взаємозв`язку між перевізником та власником вантажу.

У зв`язку з визначенням митної вартості товару відповідачем іншої, ніж указана позивачем, сума сплачених переплат ПДВ та ввізного мита склала відповідно 161 984,46 грн та 38 567,73 грн, що разом складає 200 552,19 грн.

За наслідком прийняття рішення про коригування митної вартості товарів видано картку відмови № UА 100110/2019/00955 від 24.07.2019 р., в якій роз`яснено можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товар, випущено у вільний обіг за митною декларацією від 25.07.2019 р. №UA100110/2019/144350 на підставі частини 7 статті 55 Митного кодексу України шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна" - вважає протиправним та просить скасувати рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови, посилаючись на те, що окрім повного пакету основних документів, які містили всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових і не мали розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень Митного кодексу України, були надані в якості додаткових документів рахунок фактура №12018779 від 22.07.2019р. (підтвердження вартості транспортно-експедиційних послуг) та видаткові накладні на аналогічний товар. Однак означені документи протиправно не стали підставою для підтвердження митної вартості. Відповідач в рішенні не вказав конкретних підстав невизнання даних документів такими, що підтверджують митну вартість товару.

Зауваження митного органу щодо відсутності перекладу митної декларації країни відправлення від 27.05.2019 р. №00016055 є безпідставним, оскільки контролюючі органи в окремих випадках можуть вимагати переклад українською мовою документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення ТЗ, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей зазначених в оригіналах документів. В свою чергу, митна декларація країни відправлення у відповідності до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не відноситься до обов`язкових документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару.

Крім того, відповідачем не взято до уваги, що в даному документі є інші дані, які дають можливість ідентифікувати відомості про розмитнюваний товар, а саме номер контейнера TCNU5735333, в якому відправлявся товар. Номер контейнера ідентичний з даними вказаними в коносаменті №4352-0177-905.025. Крім того у експортній митній декларації вказано номер інвойсу 19XM003WSUK, кількість товару в шт. (576), загальна вартість 26208,00, умови поставки FOB.

Також позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.07.2018 р. у справі № 825/1972/17, вказує, що прайс-лист виробника товару виступає в якості документу, що підтверджує митну вартість товару, лише за наявності розбіжностей, неповноти відомостей чи неточностей в основних документах.

Фактично митний орган не зазначив жодних конкретних обставин, які викликали сумніви до основних документів, а також не вказав причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, крім того, митницею не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей. Зокрема, не вказано, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Отже, додаткові документи витребувано без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити.

Не надання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідач - Київська митниця Держмитслужби - проти задоволення позовних вимог заперечила, посилаючись на правомірність оскаржуваного рішення та картки відмови.

Відповідач зазначив про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості, з огляду на положення ч. 6 ст. 54, ч. 2, 10 ст. 58 Митного кодексу України, а також про те, що позивачем документально не підтверджено митну вартість товару - складові митної вартості.

Також відповідач підтримав висновки, викладені у гр. 33 оскаржуваного рішення.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній у період спірних правовідносин) органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Митний контроль, у силу вимог ст. 4 Митного кодексу України, це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 Митного кодексу України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 Митного кодексу України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (ч. 8, 9 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною 1 та 2 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 8 вказаної статті Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положеннями ст. 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 5-8 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 р. № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості, яка використовується:

декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних Правил, ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ "Для відміток митного органу". На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил, при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил).

В даному випадку зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UА 100000/2019/300138/2 від 24.07.2019 р. (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією "ІМ 40 ДЕ" №UA100110/2019/144144 від 24.07.2019 р., не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, оскільки під час здійснення контролю митної вартості на момент митного оформлення встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості, а саме:

1) Надані відомості щодо витрат на транспортування не підтверджені належним чином та не піддаються обчисленню та перевірці.

У графі 20 митної декларації задекларовано умови поставки FOB-QINDAO (Китай). Відповідно до положень Інкотермс-2010 при умовах поставки FOB продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), зокрема: - виграти на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів.

Для підтвердження таких витрат декларантом надана довідка про транспортні витрати від 22.07.2019 № 10, де зазначена вартість транспортування у розмірі 36 022,00 грн. Разом із тим, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" для підтвердження витрат на транспортування декларантом повинні надаватись рахунки-фактури, акти виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури. Також, відповідно до статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" повинен надаватись договір транспортного експедирування.

2) Надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 27.05.2019р. №00016055 складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу.

Також у графі, призначеної для наведення цінової інформації, наявна сума - 45,5000, яка не внесена до митної вартості та не підлягає обчисленню.

3) Прайс-лист, наданий до митного оформлення, не містить дати та терміну дії, тому цей документ прийнято до уваги, але він не може вважатись таким, що підтверджує митну вартість товару. У відповідності до положень статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під "дійсною вартістю" розуміється ціна, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Додатково надані позивачем документи прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, у зв`язку із відсутністю у цих документах всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, оскільки в наданому рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.07.2019 р. № 12018779 зазначена сума в розмірі 36 022,00 грн, але у зв`язку з тим, що до митного оформлення не надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг не можливо належним чином впевнитися в достовірності взаємозв`язку між перевізником та власником вантажу.

Надаючи юридичну оцінку документам, поданим позивачем митному органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, суд доходить висновку, що подані документи відповідають переліку документів, встановлених частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Так, відповідно наявних у матеріалах справи доказів передбачено умови поставки товарів FOB-QINDAO (Китай).

Згідно положень Інкотермс 2010 при умовах поставки FOB продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно.

Тобто за вказаними умовами вартість витрат на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України (порт Одеса) не була включена в ціну товару, тому вона була включена в митну вартість, заявлену декларантом позивача у сумі 36 022,00 грн, на підтвердження чого було надано довідку про вартість міжнародних транспортно-експедиційних витрат, яка містила розгорнуту калькуляцію транспортно-експедиційних послуг та містила відомості про нездійснення страхування.

Вказані документи відповідають гр. 20 р. ІІІ Правил заповнення декларацій митної вартості, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.2012 р. №599, згідно з якими для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються документи про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких може належати довідка про транспортні витрати від виконавця договору, що і було дотримано позивачем.

Суд зауважує, що документами, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, можуть бути не тільки банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, а й рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг та довідка (калькуляція) транспортних витрат, що містять реквізити сторін, суму, умови платежу та інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до імпортованих товарів.

У той же час, ціни на товар вказані у інвойсі включали в собі всі витрати продавця, у тому числі витрати на доставку та навантаження на борт судна, упаковку, маркування, митне очищення в країні експорту, оформлення сертифіката походження.

Відповідно зазначені супутні витрати продавця не є складовими митної вартості в розумінні ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, оскільки такі витрати включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а тому не впливають на числові значення митної вартості товарів. При цьому, правилами міжнародної торгівлі, Митного кодексу України та жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку продавця окремо зазначати в рахунку (інвойсі) числові складові витрат на супутні послуги, якщо згідно з умовами поставки вони включені до ціни товару.

У зв`язку з цим не заслуговують на увагу твердження відповідача, що зазначена у декларації країни відправлення цінова інформація щодо суми - 45,5000 підлягала віднесенню позивачем до митної вартості.

З урахуванням викладеного, надана декларантом позивача довідка про вартість міжнародних транспортно-експедиційних витрат №10 від 22.07.2019р. з їх калькуляцією, яка оформлена належним чином, є достатнім доказом на підтвердження витрат позивача на перевезення, включених ним до заявленої митної вартості товарів, що дозволяють ідентифікувати приналежність цих документів до оспорюваної поставки товару.

Щодо посилання відповідача, що при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, не додано витрати на страхування, то ним не враховано, що страхування товару не здійснювалося.

Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів є страхові документи , а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо страхування було здійснено.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, який також не встановлює обов`язку страхувати товар, підстави для висновку про ненадання позивачем всієї інформації щодо складових вартості товару, відсутні.

Додатково суд відзначає, що матеріали справи не місять жодних належних та допустимих доказів того, що позивачем було понесено витрати на страхування. Відповідачем таких доказів не представлено суду.

З приводу того, що надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 245 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Однак матеріали справи не містять доказів витребовування митним органом документів з перекладом, які необхідні для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Крім того, відсутні посилання відповідача на документи, які потребують перекладу.

Більш того, митна декларація країни відправлення у відповідності до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не відноситься до обов`язкових документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару.

При цьому, відсутність перекладу декларації країни відправлення також не унеможливлює ідентифікацію відомостей про розмитнюваний товар. Так, номер контейнера TCNU5735333, в якому відправлявся товар, ідентичний з даними вказаними в коносаменті №4352-0177-905.025. Крім того у експортній митній декларації вказано номер інвойсу - 19XM003WSUK, кількість товару в шт. (576), загальна вартість 26208,00, умови поставки FOB.

Також суд вважає помилковими твердження відповідача про те, що відсутність у прайс-листі дати та терміну його дії є правомірною підставою для коригування митної вартості товару.

Так, до переліку додаткових документів, визначених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-листа виробника, а й інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема, можна віднести й прайс-лист продавця товару.

Отже, прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців та відповідно є лише пропозицією щодо вартості товару. При цьому конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом, договором (контрактом) тощо.

Таким чином прайс-лист є документом довільної форми, щодо якого жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту.

За таких обставин, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо його терміну дії чи дати, сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів, внаслідок чого митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

В свою чергу, системний аналіз наведених вище правових норм вказує на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04.04.2018 р. по справі №826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Враховуючи вимоги частини другої статті 77 КАС України, декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару.

Натомість, якщо відповідач стверджує, що були понесені додаткові витрати на транспортування/ перевезення/навантаження/страхування, відповідно саме він повинен довести наявність таких фактів.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 02.07.2020 р. у справі №803/916/17.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Висновки про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів № UА 100000/2019/300138/2 від 24.07.2019 р. є законною підставою для визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100110/2019/00955 від 24.07.2019 р.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

З врахуванням викладеного оскаржуване рішення про коригування не може бути визнане таким, що ґрунтується на вимогах закону та відповідає вимогам щодо обґрунтованості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА 100000/2019/300138/2 від 24.07.2019 р.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100110/2019/00955 від 24.07.2019 р.

4. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (02000, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8А, код 43337359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецшина Україна" (02022, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 19, оф. 710, код 35551613) сплачений судовий збір в розмірі 21 020 грн.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 27.07.2022 р.