Справа № 201/13163/21
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/19/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2022 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанов про накладання адміністративних стягнень,

ВСТАНОВИВ:

21.012.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення (а.с. 1-8).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 22.12.2021р. позовну заяву залишено без руху (а.с. 29).

Після усунення позивачкою недоліків позовної заяви (а.с. 31 32) ухвалою судді Наумової О.С. від 18.01.2022р. відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 34).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що про оскаржувані постанови вона дізналася вже на стадії їх виконання, коли на її рахунку були заблоковані кошти. Із сайті Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР 13.12.2021р. після того, як Інспекція надала відомості про серію та номер постанов, дізналася, що відносно неї складена постанова ІД № 00173003 від 20.07.2021р. і постанова ІД № 00439449 від 16.08.20201р. про накладання адміністративних стягнень по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. і у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

На сайті Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР зазначено, що 20.07.2021р. о 13 год. 38 хв. 53 сек. автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 в м. Дніпро, площа Героїв, Майдану, 1 здійснив зупинку у забороненому місці, чим порушив вимоги п. 33 Знаку 3.34 ПДР України.

Також, на сайті Інспекції зазначено про те, що 16.08.2021р. о 13 год. 58 хв. 47 сек. автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 в м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 1а здійснив зупинку у забороненому місці, чим порушив вимоги п. 33 Знак 3.34 ПДР України.

Позивачка не погоджується із притягненням її до адміністративної відповідальності та вказує, що Інспекцією не надсилалися постанови рекомендованими листами з повідомленням про вручення власнику транспортного засобу за місцем її реєстрації - за адресою: АДРЕСА_1 , про наявність штрафу дізналася лише 13.12.2021р.

У день і час, коли мало місце адміністративне правопорушення за кермом зареєстрованого за нею транспортного засобу перебував її чоловік ОСОБА_2 , позивачка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Навіть на фото, що розміщені на сайті Інспекцією з питань контролю за чаркуванням ДМР (https://ipkp.dniprorada.gov.ua/postanova) зображений її чоловік ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 , керував її чоловік ОСОБА_2 , а отже в період з 19.07.2021р. по 17.08.2021р. позивачкою ОСОБА_1 не були порушені Правила дорожнього руху, тому вона незаконно притягнута до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, просила поновити строк для судового оскарження постанов, скасувати постанову ІД № 00173003 від 20.07.2021р. та ІД № 00439449 від 16.08.2021р. Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень у вигляді штрафів у справах про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також просила компенсувати витрат зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 1 000,00 грн.

Від відповідача Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в особі представника Бессонової Н.П. (діє на підставі довіреності від 01.09.2021р. а.с. 56) 08.06.202р. на ел.адресу суду, а 14.06.2022р. до канцелярії суду надійшов відзив з доданими до нього доказами (а.с. 35 - 74), в якому відповідач не погодився із доводами позивачки про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначив, що 20.07.2020р. інспектором з паркування виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного «Seat Leon», номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за адресою м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, чим порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Керуючись вимогами статті 142 КУпАП інспектором з паркування здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 20.07.2020р.; 2) місце розташування транспортного засобу та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1; 3) географічні координати: 48.454813, 35.046492; 4) час вчинення порушення: з 13.38 (13 год. 38 хв.)

Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, відповідно до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 00173003 (надалі - повідомлення) на лобовому склі транспортного засобу Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 .

Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення, інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 270058901 від 06.08.2020р. до повідомлення серії ІД № 00173003 згідно з ч. 5 ст. 279-1, ст. 283 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова надіслана відповідальній особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу її місця реєстрації у відповідності до ч. 7 ст. 279-1 КУпАП.

Крім того, 16.08.2021р. інспектором з паркування виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», за адресою м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 1А, чим порушено вимоги.п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Керуючись вимогами статті 142 КУпАП інспектором з паркування здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки,, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 16.08.2021 р.; 2) місце розташування транспортного засобу та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 1А; 3) географічні координати: 48.467657, 35.050714; 4) час вчинення порушення: з 13.58 (13 год. 58 хв.)

Враховуючи, шо було проведено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, відповідно до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 00439449 на лобовому склі транспортного засобу Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 .

Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення, інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП 309941034 від 31.08.2021р. до повідомлення серії ІД № 00439449 згідно з ч. 5 ст. 279і, ст. 283 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова надіслана відповідальній особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу її місця реєстрації у відповідності до ч. 7 ст. 279-1 КУпАП.

Повідомлення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 20.07.2020р. та від 16.08.2021р., які оскаржує позивача, за своєю суттю не породжують для позивача жодних прав і обов`язків, а відтак і не створюють для останнього права на захист. Тому вимоги в частині скасування повідомлень про притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та безпідставними.

Враховуючи, що проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, у повній відповідності до вимог ст. 279-1 КУпАП, були розміщені повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 00173003 від 20.07.2020р. та постанову серії ІД № 00439449 від 16.08.2021р. на лобовому склі транспортного засобу позивача.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_1 .

Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування були винесені постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 270058901 від 06.08.2020р. та серії РАП № 309941034 від 31.08.2021р., згідно з ч. 5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова були надіслані відповідальній особі рекомендованим листом у відповідності до ч.7 ст. 279-1 КУпАП. Інформацію про адресу реєстрації відповідальної особи ( АДРЕСА_2 ) отримано інспектором з паркування з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

На адресу інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради поштовим відділенням повернуто поштовий конверт в якому зазначено причини повернення за закінченням встановленого строку зберігання.

Зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 142 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно- телекомунікаційних системах) несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, факт користування транспортним засобом іншою особою не надає особі статусу належного користувача транспортним засобом.

Фотознімки транспортного засобу Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , повністю відповідають вимогам примітки до ст. 142 КУпАП. Зокрема, є казане географічні координат, які підтверджують знаходження транспортного засобу у місці де заборонено зупинку. На фотознімках відображено дату і час вчинення порушення. Зазначена фотофіксація у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розміщена на всбсайті ipkp.dniprorada.gov.ua. та є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення -адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідно до підпункту «б» пункту 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з розділом 33 ПДР України знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку транспортних засобів. Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Однак під час фіксації, через завелику відстань між місцем розташування знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та місцем зупинки транспортного засобу, виявилось неможливим здійснити фіксацію транспортного засобу та знаку 3.34 одночасно.

З метою повного та всебічного розгляду справи судом, інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради направлено запит до Комунального підприємства «Дніпродорсервіс» Дніпровської міської ради (на теперішній час - КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради) щодо отримання копії схеми організації дорожнього руху на площі Героїв Майдану, 1 у м. Дніпрі.

Направлення запиту саме до КП «Дніпродорсервіс» ДМР вмотивовано тим, що до предмету діяльності саме цього підприємства віднесено розробку, виробництво, встановлення, заміну, ремонт на експлуатацію технічних засобів регулювання дорожнього руху (зокрема дорожніх знаків).

Згідно з інформацією, наданою КП «Дніпродорсервіс» ДМР, знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлено на площі Героїв Майдану, 1 у м. Дніпрі.

Оскільки дія заборонного знаку поширюється на всю дорогу (той бік дороги, де встановлено знак), дії позивача, які полягали у тому, що він залишив автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Слід зазначити, що матеріали фотофіксації містять географічні координати місця де був розташований транспортний засіб в момент вчинення адміністративного правопорушення. Географічні координати є загальнодоступною інформацією, тому не потребують доказування на загальних підставах.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Окрім того, 15.06.2022р. ел.поштою і 21.06.2022р. до канцелярії суду представником Інспекції були направлені докази направлення позивачці постанови від 06.08.2020р. серії РАП № 270058901 (а.с. 75 83).

Позивачка правом надання відповіді на відзив станом не день розгляду справи не скористалася.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскаржувані постанови не містять дат набрання законної сили, а про їх наявність позивачка дізналася лише 10.12.2021р., і звернулася до суду 21.12.2021р., тобто без пропуску строку на їх оскарження.

Оскільки предметом оскарження є постанови про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Згідно з положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.11.2018р. № 1164 «Про уповноваження інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів» було уповноважено інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 статті 122, частинами 1, 2 статті 152- 1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення.

У зв`язку з викладеним інспектор з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради наділений повноваженнями щодо винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25.08.2018р. № 55/34 затверджено Положення про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

Згідно з Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспекція є виконавчим органом Дніпровської міської ради ( п. 1.1) та є юридичною особою (п. 1.4). Основними завданнями інспекції є: притягнення винних осіб до відповідальності за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра (п. 2.1.5); здійснення тимчасового затримання транспортних засобів, що перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху ( п.2.1.9); вживає заходів щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб відповідно до чинного законодавства (п. 2.2.6).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради своїх обов`язків, передбачених Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, затвердженого Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018р.

Згідно з ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника І.І. винесена постанова серії РАП № 309941034 від 31.08.2021р., якою позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за порушення вимог 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених поставною КМУ від 10.10.2001р. № 1306, за те що 16.08.2021р. о 13 год. 58 хв. транспортним засобом Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Шнвченківський район, вул. Князя Володимира Великого, 1(а.с. 65).

Керуючись вимогами статті 142 КУпАП інспектором з паркування здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки,, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 16.08.2021 р.; 2) місце розташування транспортного засобу та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта: АДРЕСА_3 ; 3) географічні координати: 48.467657, 35.050714; 4) час вчинення порушення: з 13.58 (13 год. 58 хв.)

Постановою провідного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Іващенко О.В. винесена постанова серії РАП № 270058901 від 06.08.2020р., якою позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення вимог 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених поставною КМУ від 10.10.2001р. № 1306, за те що 20.07.2020р. о 13 год. 38 хв. транспортним засобом Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1(а.с. 66).

Керуючись вимогами статті 142 КУпАП інспектором з паркування здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 20.07.2020р.; 2) місце розташування транспортного засобу та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1; 3) географічні координати: 48.454813, 35.046492; 4) час вчинення порушення: з 13.38 (13 год. 38 хв.)

Як вказує відповідач у відзиві, ураховуючи, шо було проведено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, відповідно до ст. 279-1 КУпАП були розміщені повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанов.

Разом такі докази у матеріалах справи відсутні.

Постанови надсилалися ОСОБА_1 рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу її місця реєстрації ( АДРЕСА_2 ), яка отримана інспектором з паркування з Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Однак листи повернуті із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та з перекресленою адресою (а.с. 62, 81-82).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжкам.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Інспекторами з паркування в оскаржуваних постановах зазначено, що ОСОБА_1 порушено пункт 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Так, у розділі 33 "Дорожні знаки" Правил дорожнього руху міститься пункт 3.34 "Зупинку заборонено" - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Разом з цим, з описової частини оскаржуваних постанов неможливо встановити яку ж саме дію з передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП було вчинено, а зазначено лише, що транспортним засобом Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, в іншій постанові вказано, що транспортним засобом Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 1, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 «Зупинку заборонено».

Отже, судом встановлено, що інспекторами з паркування в оскаржуваних постановах не визначена суть адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме - не визначена чітка дія (спосіб вчинення), вчинення якої на думку відповідача свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, викладена в оскаржуваних постановах суть адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак об`єктивної частини складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що позбавляє суд можливості чітко встановити, в чому ж виразилося адміністративне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується позивач.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у постанови про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Малофєєва проти Росії", серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що ніхто не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв. Якщо особу обвинувачують у порушенні конкретної норми права, то і до відповідальності така особа може бути притягнута виключно у випадку доведеності факту порушення нею саме цієї норми права. Якщо під час судового розгляду буде встановлено, що особа не порушувала норми права, у порушенні якої її обвинувачують, очевидним є те, що в її діях відсутній склад правопорушення, який їй інкримінують. За наведених обставин провадження по справі підлягає закриттю.

Таким чином, оскільки оскаржувані постанови не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є грубим порушенням вимог щодо форми постанови, а суд не має права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення та змінювати норму, в порушенні якої обвинувачується позивач, суд приходить до висновку, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Згідно з розділом 33 ПДР України знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку транспортних засобів. Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Представником відповідача у відзиві зазначено, що під час фіксації, через завелику відстань між місцем розташування знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та місцем зупинки транспортного засобу, виявилось неможливим здійснити фіксацію транспортного засобу та знаку 3.34 одночасно.

На запит Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради листом КП «Дніпродорсервіс» від 01.07.2020р. № 512 надано копію вимоги (припису) УПП в Дніпропетровській області від 03.06.2020р. № 151/19-2020 щодо проведення заходів із встановлення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по просп. Дмитра Яворницького (біля буд. 1 по пл. Героїв Майдану) у м. Дніпро, яким зобов`язано встановити знак та визначено терміни виконання (а.с. 68-69).

Однак, жодних доказів того, що цей припис був виконаний і що знак дійсно встановлений суду не надано.

Доказів наявності знаку по вулиці Князя Володимира Великого у м. Дніпро також не надано.

Ураховуючи те, що представлені суду фотографії, якими зафіксовані правопорушення не містять зображення знаків 3.34 «Зупинку заборонено» (а.с. 63-64), то доводи відповідача про те, що ці знаки встановлені, взагалі є сумнівними і не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відсутність в матеріалах справи схем дорожнього руху по м. Дніпру у момент правопорушень, зводить заперечення відповідача проти заявлених позовних вимог до того, що усі його доводи ґрунтуються лише на припущеннях, та дають підстави для сумнівів щодо винуватості позивача у вчиненні інкримінованих їй правопорушення, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо винуватості особи повинні тлумачитися саме на її користь.

Оскільки оскаржувані постанови не відповідають встановленим вимогам закону щодо форм, що позбавляє суд об`єктивної можливості встановити в діях (бездіяльності) позивачки повний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, враховуючи відсутність належних, достовірних та достатніх доказів порушення ОСОБА_1 20.07.2020р. і 19.08.2021р. вимог дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", керуючись завданнями адміністративного судочинства та принципом диспозитивності, суд вважає, що постанови підлягають скасуванню.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, які вплинуть на їхні конвенційні права (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» (C.G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, пункт 39), «Олександр Волков проти України» (Oleksandr. Ukraine, заява № 21722/11, пункт 170)).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, пункти 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, пункт 65)).

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

На підставі викладеного, за відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суддя доходить висновку про протиправність оскаржуваних постанов та наявність підстав для їх скасування.

Щодо оскарження позивачкою повідомлень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суддя вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та скасувати постанови відповідача про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справах про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП за обома постановами про накладення адміністративного стягнення підлягають закриттю.

Згідно із ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради понесені позивачем ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. (а.с. 9), що є мінімальною ставкою судового збору.

Відносно стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. необхідно зазначити наступне.

Стаття 16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

В матеріалах цієї справи наявні письмові докази, які підтверджують понесені позивачкою витрати на правову допомогу: договір про надання правничої допомоги адвоката від 14.12.2021р., п. 1.2. якого визначено, що гонорар адвоката складає 1000,00 грн., акти № 1 та № 2 від 17.12.2021р. надання правничої допомоги адвоката на суми по 500,00 грн., дві квитанції від 20.12.2021р. на суму по 500,00 грн. про сплату послуг (а.с. 19-27).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 27 вищевказаного Закону - договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди).

Тобто, вказаний Закон не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу слід присудити на користь позивача.

Таким чином, необхідно стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., оскільки понесені витрати підтверджені належними і допустимими доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону, а тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 245, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанов про накладання адміністративних стягнень задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії РАП № 309941034 від 21 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії РАП № 270058901 від 06 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (місцезнаходження: вулиця Січових Стрільців, 18, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (місцезнаходження: вулиця Січових Стрільців, 18, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Наумова