Справа № 640/13379/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 липня 2022 року справа №640/13379/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доСлужби безпеки України (далі по тексту - відповідач, СБУ)
про1) визнання протиправними дій (бездіяльність) посадових осіб СБУ щодо не призначення на рівну (або нижчу, але не більше, ніж на одну ступінь) посаду ОСОБА_1 , звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу; 2) визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 14 квітня 2021 року №491-ОС/дск в частині, що стосується звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу; 3) поновлення позивача на службі з 16 квітня 2021 року з призначенням на відповідну посаду виходячи з номенклатури посад, що перебувають у підпорядкуванні Начальника ГУ БКОЗ СБ України; 4) стягнення з СБУ на користь ОСОБА_1 середньомісячного грошового забезпечення за період з 15 жовтня 2020 року по день поновлення на військовій службі; 5) визнання протиправною бездіяльності СБУ щодо ненадання щорічної невикористаної відпустки тривалістю 40 (сорок) календарних днів
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, зазначаючи про протиправність його звільнення з військової служби, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що скорочення штатів (штатної військової посади), яку обіймав позивач не відбулось; звільнення відбулось без пропозиції надання іншої посади та без урахування переважного права позивача, як учасника бойових дій, на залишення на роботі; відповідач порушив право позивача на відпустку, гарантоване законом.

Ухвалою від 24 травня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/13379/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відповідність оскаржуваного наказу та дій під час прийняття рішення про звільнення позивача, вимогам чинного законодавства, оскільки позивач самостійно пошук посад, на розгляд керівництву не здійснював, рапортів не надавав; подальше службове використання позивача не вбачалось за можливе.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що твердження відповідача щодо пошуку вакантних посад для позивача не відповідає дійсності та не підтверджується належними доказами.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких зазначив, що накази про звільнення позивача з посади та призначення у розпорядження позивач не оскаржив; позивач не перебував у трудових відносинах та не укладав трудовий договір з СБУ, а мав статус військовослужбовця та проходив військову службу в СБУ; станом на день подання рапорту на відпустку, прийнято рішення про неможливість подальшого службового використання, підготовлені матеріали до звільнення, з подальшою виплатою компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 23 лютого 2016 року.

Позивач уклав контракт про проходження військової служби в СБУ від 14 травня 2019 року на два роки з 23 червня 2019 року до 22 червня 2021 року.

Згідно з наказом СБУ від 21 травня 2020 року №672-ОС/дск «По особовому складу» підполковника ОСОБА_1 зараховано в розпорядження за підпунктом «б» пункту 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) з 21 травня 2020 року до 20 серпня 2020 року включно, звільнивши його з посади начальника 4 відділу (полковник) головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБУ в Одеській області.

З урахуванням термінів знаходження у відпустках, строк перебування ОСОБА_1 у розпорядженні першого заступника Голови СБУ - начальника ГУ «К» Служби безпеки України, продовжено до 15 жовтня 2020 року включно.

Наказом СБУ від 14 квітня 2021 року №491-ОС/дск «По особовому складу», ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Статтею 19 Закону України «Про Службу безпеки України» визначено, що кадри Служби безпеки України складають, зокрема, співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

Умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством (частина перша статті 20 Закону України «Про Службу безпеки України»).

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007 (далі по тексту - Положення).

У свою чергу, механізм реалізації вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджена наказом Служби безпеки України від 14 жовтня 2008 року №772 (далі - Інструкція).

Зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади (абзац перший пункту 4.9 Інструкції).

Згідно з підпунктом «б» пункту 48 Положення, зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Пунктом 4.10 Інструкції, зокрема, передбачено, що у разі відсутності в органі, підрозділі, закладі, установі посади, яка є рівною або нижчою (не більш як на один ступінь, виходячи з граничного військового звання, передбаченого за посадою) посади, яку займав військовослужбовець до зарахування в розпорядження, та у разі наявності у військовослужбовця фахової підготовки, достатнього досвіду за відповідними напрямками оперативно-службової діяльності керівник цього органу, підрозділу, закладу, установи не пізніше місяця з дня зарахування військовослужбовця у розпорядження організовує через Управління роботи з особовим складом підбір відповідних посад у системі Служби безпеки України з урахуванням результатів попередньої діяльності, стану здоров`я. Зазначені заходи не проводяться у випадку прийняття посадовою особою, визначеною у пункті 67 Положення, рішення про задоволення клопотання (поданого рапорту) військовослужбовця, який зарахований у розпорядження, про звільнення з військової служби у Службі безпеки України у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

У випадку відсутності відповідних вакантних посад або через ненадання військовослужбовцем згоди на його призначення на іншу нижчу посаду після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні (з урахуванням його продовження відповідно до пункту 4.14 цього розділу) стосовно військовослужбовця приймається рішення про неможливість його подальшого службового використання, що оформлюється висновком, який затверджується начальниками органів, підрозділів, закладів, установ. Стосовно військовослужбовців, які перебувають в розпорядженні Голови Служби безпеки України, такі висновки готуються Управлінням роботи з особовим складом та затверджуються Головою Служби безпеки України.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас Служби безпеки України, зокрема, осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час (підпункт «а» пункту 61 Положення).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що звільнення військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників, у запас Служби безпеки України можливе за умови неможливості їх використання на службі, тобто відсутності вакантних посад (рівної або нижчої, не більш як на один ступінь).

СБУ складено висновок про неможливість подальшого службового використання підполковника ОСОБА_1 , у якому зазначено, що зважаючи на те, що термін перебування підполковника ОСОБА_1 у розпорядженні першого заступника Голови СБУ - начальника ГУ «К» Служби безпеки України, за посадою начальника відділу закінчився 15 жовтня 2020 року, спроби знайти вакантну посаду, що відповідає фаховій підготовці, досвіду та напрямку роботи підполковника ОСОБА_1 в системі СБУ не дали результатів, є підстави для підготовки документальних матеріалів до звільнення.

Так, відповідач зазначив, що з метою пошуку вакантних посад для можливості подальшого проходження військової служби ОСОБА_1 , направлялись запити до підрозділів Центрального управління, регіональних органів та закладів СБУ із проханням розглянути питання щодо можливого призначення ОСОБА_1 на вакантні посади, однак, у відповідь на ці запити, усі підрозділи повідомили про неможливість призначення позивача на посаду.

Також, відповідач зазначив, що на особисте прохання ОСОБА_1 надіслано лист до Управління СБУ в Одеській області щодо призначення позивача на одну з вакантних посад заступника начальника відділу у головному відділі КЗЕ зазначеного регіонального органу. У відповідь, Управління СБУ в Одеській області листом від 26 березня 2021 року №65/14/1-1637 повідомило про неможливість призначення ОСОБА_1 в Управління.

Суд звертає увагу на те, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів щодо вжиття заходів з пошуку рівнозначної чи на ступінь нижчої посади, пропонування таких вакантних посад позивачу для працевлаштування та відмови його від запропонованих посад, а також доказів відсутності таких посад, крім листа Управління СБУ в Одеській області.

Тобто, відповідач не виконав, встановленого законом обов`язку щодо підбору відповідних посад у системі Служби безпеки України з урахуванням результатів попередньої діяльності та стану здоров`я позивача, як передбачено пунктом 4.10 Інструкції.

Крім того, відповідач не врахував переважного права позивача, як учасника бойових дій, на залишення на роботі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу є протиправними, та відповідно наказ про звільнення від 14 квітня 2021 року №491-ОС/дск в частині, що стосується звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що у разі, якщо суд встановив факт незаконного звільнення працівника, то він має бути поновлений на попередній посаді.

Суд звертає увагу на те, що наказ про зарахування в розпорядження та звільнення з посади начальника 4 відділу (полковник) головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБУ в Одеській області, позивач не оскаржував.

Як встановив суд вище, на момент звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу, позивач перебував у розпорядженні першого заступника Голови СБУ - начальника ГУ «К» Служби безпеки України та не обіймав конкретної посади, а тому позовні вимоги про поновлення позивача на службі з призначенням на відповідну посаду виходячи з номенклатури посад, що перебувають у підпорядкуванні Начальника ГУ БКОЗ СБ України, не підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою відновлення порушеного права позивача на працю, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення позивача на рівну (або нижчу, але не більше, ніж на одну ступінь) посаду.

У свою чергу, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб СБУ щодо не призначення позивача на рівну (або нижчу, але не більше, ніж на одну ступінь) задоволенню не підлягають, оскільки призначення на таку посаду можливе за наявності вакансій, що відповідають фаховій підготовці, досвіду за відповідними напрямками оперативно-службової діяльності, однак, як встановив суд вище, відповідач не здійснив заходів з підбору відповідної посади у системі Служби безпеки України, а тому такі вимоги позивача є передчасними.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З наведеного вбачається, що законодавство пов`язує виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу із рішенням про поновлення на посаді.

Таким чином, враховуючи, що строк перебування ОСОБА_1 у розпорядженні першого заступника Голови СБУ - начальника ГУ «К» Служби безпеки України закінчився 15 жовтня 2020 року, а також відсутність рішення про поновлення позивача на посаді, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В частині визнання протиправною бездіяльності СБУ щодо ненадання щорічної невикористаної відпустки тривалістю 40 (сорок) календарних дні, суд звертає увагу на таке.

Матеріали справи підтверджують, що 12 квітня 2021 року, позивач подав на ім`я першого заступника Голови СБУ - начальника ГУ БКОЗ СБУ Малюка В.В. рапорт про надання йому щорічної основної відпустки за 2021 рік тривалістю 40 календарних днів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.6 Інструкції №772 військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників, щорічні відпустки надаються поза графіком на підставі поданих ними рапортів за рішенням їх начальників.

На підставі наказу від 14 квітня 2021 року №491-ОС/дск ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію за 40 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік і грошову компенсацію за 84 невикористаних днів додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки в розмірі 70 080,67 грн.

Наведене підтверджується змістом оскаржуваного наказу, листом Фінансово-економічного управління СБУ від 02 червня 2021 року №21/2/2-1980 та платіжними дорученнями.

З наведеного вбачається, що позивач не заперечував проти виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, а тому суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності СБУ щодо ненадання щорічної невикористаної відпустки.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Служби безпеки України від 14 квітня 2021 року №491-ОС/дск в частині, що стосується звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу.

4. Відмовити у іншій частині адміністративного позову.

5. Вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Службу безпеки України розглянути питання щодо призначення позивача на рівну (або нижчу, але не більше, ніж на одну ступінь) посаду.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Служба безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 33; ідентифікаційний код 00034074).

Суддя В.А. Кузьменко