Справа № 640/9754/22
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 липня 2022 року м. Київ № 640/9754/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Пащенко К.С., ознайомившись із позовом і доданими до нього матеріалами

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код - 42098368, ел. пошта - ) (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в м. Києві), у якому позивач просить суд:

- поновити строк позовної давності, з 10.09.1993 та при прийнятті Судового Рішення, застосувати норми і положення ст.ст. 15, 32, 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», ст. 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 3 ст. 268 Цивільного Кодексу України Постанови Іменем України, Судової колегії Одеського Апеляційного Адміністративного Суду від 25.02.2009. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 16.03.2012. Довідки Вищого адміністративного суду України від 20.02.2012 Про узагальнення та вивчення практики розгляду і вирішення адміністративними судами справ, пов`язаних із соціальними виплатами особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- визнати ОСОБА_1 постраждалим від багаторічних протиправних дій Головного Управління ПФУ в м. Києві та окремою ухвалою суду притягнути осіб до кримінальної відповідальності за невиконання чисельних судових рішень КС України на підставі ч. 2 ст. 382 КК України, на протязі 30 років, при нарахуванні та виплаті позивачу основної (Державної) та Додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю з 10.09.1993, відновити позивачу виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю незаконно призупинену з квітня 2018 року на підставі ст.ст. 49, 50, 53, ч. 4 ст. 54, 58, ч. 3 ст. 67, 70, 71 та Прикінцевих Положень до Чорнобильського Закону, ст. 22, ч. 3 ст. 46, п. 1 та 6 ст. 92, ч. 4 ст. 124, 150, ч. 3 ст. 152 Конституції України, а на підставі підзаконних актів, Постанов КМ України, що мають нижчу юридичну силу;

- зобов`язати Управління ПФУ в м. Києва провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю позивача за період з 10.09.1993 з врахуванням невиплаченої суми (з 10.09.1993 по 01.08.1997) та незаконно відміненої з квітня 2018 року додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю позивача з врахуванням виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю, особам які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи з числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС, на підставі ч. 1 ст. 48 та Прикінцевих положень до Чорнобильського Закону і виплачувати її з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України;

- зобов`язати Управління ПФУ в м. Києві провести перерахунок основної (Державної) пенсії за період з 10.09.1993 та виплачувати її, надалі, без часових обмежень, в повному обсязі з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України;

- стягнути з Головного управління ПФУ в м. Києві, за 30-ти річні протиправні дії по відношенню до позивача нанесену відповідачем моральну шкоду заподіяну здоров`ю на підставі ст.ст. 55, 56, ч 3 ст. 152 Конституції України, Рішення КСУ № 10-рп/2008 від 22.05.2008, Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про Судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (витяг, станом на 25.05.2001), ч. 1 та 2 ст. 1167, 1168, 1172, 1173 ЦК України у розмірі 500 мінімальних заробітних плат встановлених чинним законодавством України на момент розгляду Судового позову;

- зобов`язати, Головне Управління ПФ України в м. Києва, надалі, пенсію Основну (державну) і Додаткову за шкоду заподіяну здоров`ю нараховувати без обмежень часу, та виплачувати у розмірах, які встановлені ст.ст. 50, 53, ч. 4 ст. 54, 58, ч. 3 ст. 67, 71 та Прикінцевих Положень до Чорнобильського Закону, у відповідності до ст. 22, ч. 3 ст. 46, п. 1 та 6 ст. 92 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частиною четвертою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги щодо притягнення відповідних суб`єктів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до кримінальної відповідальності за невиконання чисельних судових рішень Конституційного Суду України на підставі ч. 2 ст. 382 КК України не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Наведене свідчить, що позивачем об`єднано в позовній заяві вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повернення частини позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 цього Кодексу.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, ст. 172, ст.ст. 241-243, 248, 256 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву та додані до неї документи повернути ОСОБА_1 .

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 та ч. 7 ст. 169 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя К.С. Пащенко