Справа № 160/9470/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2022 року Справа № 160/9470/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/9470/22 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Комунального підприємства "Міський тролейбус" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-
ВСТАНОВИВ:
06.07.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Комунального підприємства "Міський тролейбус", у якому позивач просить суд:
- стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "МІСЬКИЙ ТРОЛЕЙБУС" на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік у розмірі 2 672 491,86 гривень.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 06.07.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 11.07.2022 року було відкрито провадження у цій справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 26.07.2022 року, згідно до вимог ст.ст. 12, 180-183 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 11.07.2022 року витребувано у відповідача належним чином засвідчені докази по справі, а саме:
- звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з відміткою про його отримання органами доходів і зборів;
- книгу обліку руху трудових книжок і вкладиші до них;
- наказ про прийняття та звільнення з роботи, копії довідок МСЕК;
- інформацію/відомості чи подавалась КП "Міський тролейбус" звітність за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у 2021 році;
- звітів №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», які подавались відповідачем до центру зайнятості у 2021 році;
- інформацію/відомості чи направлялись центром зайнятості протягом 2021 року до КП "Міський тролейбус" особи з інвалідністю для працевлаштування, інформації щодо їх подальшого працевлаштування або відмови у ньому.
Витребувано у позивача належним чином засвідчені докази по справі, а саме:
- інформацію щодо подання відповідачем до центру зайнятості звітності за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у 2021 році.
20.07.2022 року відповідачем на електронну адресу суду надано відзив на позовну заяву позивача, разом із витребуваними судом доказами по справі.
20.07.2022 року відповідачем на електронну адресу суду надіслані додаткові докази.
21.07.2022 року позивачем надані письмові пояснення по справі.
25.07.2022 року позивачем подано письмову відповідь на відзив відповідача на позов.
26.07.2022 року відповідачем до канцелярії суду подано письмовий відзив на позов.
26.07.2022 року відповідачем до канцелярії суду подано додаткові докази по справі.
26.07.2022 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 22.08.2022 року.
Ухвалою суду від 22.08.2022 року закрито підготовче провадження; призначено справу до розгляду по суті на 22.08.2022 року.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
22.08.2022 року представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Також представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без їх участі.
22.08.2022 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що Комунальне підприємство "Міський тролейбус" перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
За 18 робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і незайнятих особами з інвалідністю у 2021 році, відповідач до 15.04.2022 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 2 672 491,86 гривень.
Ця сума заборгованості по адміністративно-господарським санкціям підтверджується наданим відповідачем річним звітом №10-ПОІ за 2021 рік та розрахунком суми позову щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Оскільки вищезазначена сума, у визначений законодавством строк, відповідачем не сплачена, утворилась заборгованість в розмірі 2672 491,86 гривень.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції зазначили, що відповідач вжив усіх необхідних заходів для недопущення порушення, а факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для інвалідів для даної категорії громадян, не може слугувати підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій, підставою для застосування яких є наявність вини юридичної особи.
Відповідач вказує, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин, незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню особам з інвалідністю.
Вказують, що комунальне підприємство «Міський тролейбус» відноситься до підприємств підвищеної небезпеки.
Окрім того, транспортні засоби, що експлуатуються підприємством відповідача, працюють під напругою 600 В, що також є додатковим фактором небезпеки.
Протягом 2021 року КП «Міський тролейбус» систематично надавало до Криворізького міського центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць за формою 3-ПН, в яких були заявлені вакантні посади для працівників, яким встановлено інвалідність та письмове підтвердження щодо актуальності заявлених вакансій.
Надані відповідачем до Криворізького міського центру зайнятості форми № 3-ПН вих. № 341 від 05.02.2021 р., № 1286 від 07.05.2021 р., № 1589 від 04.06.2021 р. та № 3855 від 09.12.2021 р. подавалися з тих причин, що з`являлися вакансії внаслідок припинення трудових відносин з працівником - звільнення працівників.
Щодо вакансій для працевлаштування інвалідів, які були утворені раніше, у попередніх періодах звітність за формою № 3-ПН не подається.
На думку відповідача, іншого способу інформування про наявність вакансій для інвалідів чинним законодавством не передбачено, а тому відповідач інформував центр зайнятості протягом 2021 року у довільній формі та систематично.
З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що ним вчинено усіх залежних від нього заходів для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів, а тому в його діях відсутня вина у тому, що на підприємстві за 2021 рік не було виконано норматив по працевлаштуванню інвалідів, внаслідок чого на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.
Тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів у повному обсязі.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Згідно матеріалів справи, Комунальне підприємство "Міський тролейбус"
перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Згідно матеріалів справи, протягом 2021 року Комунальне підприємство "Міський тролейбус" систематично надавали до Криворізького міського центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць за формою 3-ПН, в яких були заявлені вакантні посади для працівників, яким встановлено інвалідність та письмове підтвердження щодо актуальності заявлених вакансій, копії яких долучені до матеріалів справи.
Надані Відповідачем до Криворізького міського центру зайнятості форми № 3-ПН вих. № 341 від 05.02.2021 р., № 1286 від 07.05.2021 р., № 1589 від 04.06.2021 р. та № 3855 від 09.12.2021 р. подавалися з тих причин, що з`являлися вакансії внаслідок припинення трудових відносин з працівником - звільнення працівників.
Також, відповідач інформував центр зайнятості про наявні актуальні вакансії для інвалідів листами № 41 від 06.01.2021 р., № 636 від 05.03.2021 р., №928 від 05.04.2021 р., №1589 від 04.06.2021 р., №1876 від 07.07.2021 р., № 2184 від 06.08.2021 р., № 2465 від 06.09.2021 р., № 2917 від 06.10.2021 р., № 3368 від 04.11.2021 р. та № 3855 від 09.12.2021 року.
Так, відповідно до «Звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2021 рік» №03-07/5495 від 28.02.2022 року за формою 10-ПОІ, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року №42 та розрахунку суми позову щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій, позивач зазначає, що за наявні робочі місця (18 робочих місць), призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятими такими особами з інвалідністю у 2021 році, відповідач мав сплатити суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2 672 491,86 гривень.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року №875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ).
Згідно з частиною другою статті 17 Закону №875-ХІІ підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Частинами першою, другою статті 19 Закону № 875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
Відповідно до норм статті 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При цьому, обов`язок пошуку підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, відповідно до абзацу 3 статті 18-1 Закону №875-ХІІ покладено на державну службу зайнятості.
Відповідно до частини третьої статті 17 Закону №875-ХІІ, відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.
Пунктом 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що роботодавці зобов`язані, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Згідно пункту 2.1 Розділу 2 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й).
Процедура подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості визначено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 2 Порядку, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.
Таким чином, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком самостійно підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Так, згідно з поданим відповідачем 28.02.2022 року, звітом за формою №10-ПОІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2021р.» середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 1 183 осіб; кількість штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 47 осіб, фактично на підприємстві позивача працює 29 осіб, яким встановлено інвалідність.
Також матеріалами справи підтверджується, що на протязі 2021 року КП «Міський тролейбус» систематично надавало до Криворізького міського центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць за формою 3-ПН, в яких були заявлені вакантні посади для працівників, яким встановлено інвалідність та письмове підтвердження щодо актуальності заявлених вакансій.
Надані відповідачем до Криворізького міського центру зайнятості форми № 3-ПН вих. № 341 від 05.02.2021 р., № 1286 від 07.05.2021 р., № 1589 від 04.06.2021 р. та № 3855 від 09.12.2021 р. подавалися з тих причин, що з`являлися вакансії внаслідок припинення трудових відносин з працівником - звільнення працівників.
Щодо вакансій для працевлаштування інвалідів, які були утворені раніше, у попередніх періодах, звітність за формою № 3-ПН не подається. Іншого способу інформування про наявність вакансій для інвалідів чинним законодавством не передбачено, а тому відповідач інформував центр зайнятості протягом 2021 року у довільній формі та систематично.
При цьому, інформування центру зайнятості листами № 41 від 06.01.2021р., № 636 від 05.03.2021 р., № 928 від 05.04.2021 р., № 1589 від 04.06.2021 р., № 1876 від 07.07.2021 р., №2184 від 06.08.2021 р., № 2465 від 06.09.2021 р., №2917 від 06.10.2021 р., № 3368 від 04.11.2021 р. та № 3855 від 09.12.2021 р. про актуальні вакансії для інвалідів підтверджує той факт, що кількість вказаних в них вакансій для працевлаштування інвалідів з`явилися та існували на підприємстві відповідача у більш ранні періоди. Оскільки не було необхідної кількості осіб з інвалідністю, які б бажали на них працевлаштуватися, то вони залишалися актуальними та вакантними й у 2021 році.
Також, приймаючи рішення по справі, суд враховує ті обставини, що КП «Міський тролейбус» відноситься до підприємств підвищеної небезпеки. Транспортні засоби, що експлуатуються підприємством відповідача, працюють під напругою 600 В, що також є додатковим фактором небезпеки. Отже, специфіка діяльності КП «Міський тролейбус» відіграє суттєву роль на бажання та фізичну можливість особам з інвалідністю працевлаштовуватися на цьому підприємстві.
Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.
Отже, враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що відповідачем було вчинено залежних від нього заходів для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів, а тому в його діях відсутня вина у тому, що на підприємстві за 2021 рік не було виконано норматив по працевлаштуванню інвалідів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума фінансових санкцій, що пред`явлена до відповідача, визначена протиправно, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, було доведено правомірність та обґрунтованість своїй дій.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Комунального підприємства "Міський тролейбус" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.
З приводу розподілу судових витрат (судовий збір та витрати на правничу допомогу) суд зазначає, що на підставі ст. 139 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу у справі не розподіляються.
Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Комунального підприємства "Міський тролейбус" про стягнення адміністративно-господарських санкцій відмовити.
Судові витрати не розподіляти.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22.08.2022 року.

Суддя В.В. Ільков