Справа № 695/1117/22
Суддя: Левченко В. В.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 695/1117/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

представника позивача - Бочарова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа інспектор СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції Худоба Олександр Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за підсудністю надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа інспектор СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції Худоба Олександр Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача 28 квітня 2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за невиконання вимог п. 2.1 а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Позивач не погоджується з даною постановою з огляду на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідачем під час винесення постанови допущено порушення вимог КУпАП, а саме розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі позивача та захисника, чим працівники поліції порушили право на захист, постанова йому не вручалася, копію постанови він отримав 16 травня 2022 року. Крім того, відносно позивача не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній не був присутній при складанні постанови. Водночас відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим посилаючись на приписи законодавства, просив скасувати вказану постанову, стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, позивач просив поновити строк на оскарження зазначеної постанови, оскільки копію постанови він отримав 16 травня 2022 року.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2022 року вказану адміністративну справу передано на розгляд до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня

2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 липня

2022 року відкрито провадження у справі, поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду.

Від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому останній проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, позовна вимога про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки працівник поліції попросив надати для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, проте позивач його не надав, пояснив, що залишив вдома, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, що підтверджується відеозаписом. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови. Вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають до задоволення, оскільки факт їх понесення документально не підтверджений. А сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних робіт.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Заявив, що докази про понесення позивачем витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Неявка відповідача, третьої особи, повідомлених у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідні їм правовідносини.

28 квітня 2022 року інспектором СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області Худоба О.М. винесено постанову серії БАБ № 831068 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення, а саме штраф у розмірі 425,00 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до змісту вказаної постанови позивач 28 квітня 2022 року о 16:30 в м. Золотоноша по вул. Баха керував транспортним засобом SKODA OCTAVIA д.н.з НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія, категорії "В" (а.с. 12).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

(ст. 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, не спростували тверджень позивача щодо відсутності самої події адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу.

Із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який переглянуто в судовому засіданні, вбачається, як працівниками поліції пропонують позивачу пройти огляд на стан сп`яніння та останній повідомив, що він автомобілем не керував, а перебував біля магазину. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на відеозаписі не зафіксований, як не зафіксовано і зупинку працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Стосовно представленого під час судового розгляду справи відеозапису суд враховує наступне.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Належність представленого відповідачем доказу слідує з приписів ст. 251 КУпАП.

Судом не вбачається порушень в тому, що у оскаржуваній постанові не наведені докази, на яких ґрунтується висновок інспектора про винність позивача, оскільки ч.ч. 2 та 3 ст. 283 КУПАП, якими визначений зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, не передбачено внесення відомостей про досліджені докази до постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, суд констатує, що працівником поліції при складанні постанови були порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, а наданий суду відеозапис не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація самого факту порушення тощо).

Крім того, постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2022 року, яка набрала законної сили 18 липня 2022 року, провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова мотивована тим, що під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 28 квітня 2022 року о 16:30 керував транспортним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є недоведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити даний позов.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, вказані судові витрати підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 250,

286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа інспектор СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції Худоба Олександр Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28 квітня 2022 року серії БАБ № 831068, винесену інспектором СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції

Худоба О.М., про застосування до ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУНП в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, ) судові витрати у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Левченко