Справа № 620/14891/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року Чернігів Справа № 620/14891/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в зарахуванні періоду роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991 до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 період роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум з 01.05.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії за віком та не зарахував до страхового стажу період роботи з 15.07.1987 по 23.04.1991 в Монгольській Народній Республіці, чим порушив законні права та інтереси. Вважає, що звернувшись 19.04.2021 із заявою про перерахунок пенсії та доданими уточнюючими документами, Головне управління мало перерахувати пенсію, зарахувавши до страхового стажу періоду роботи з 15.07.1987 по 23.04.1991 Монгольській Народній Республіці.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував щодо позову та просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що враховуючи, що положення Угоди між СРСР і Монгольською Народною Республіка, а також те, що позивач проживає на території України, питання зарахування періодів його роботи до страхового стажу регулюється законодавством України. Законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Монголії за умови відповідного документального підтвердження. Період роботи з 15.07.1987 по 23.04.1991 на території Монголії неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки позивач не надав підтверджуючих документів від компетентних органів Монгольської Народної Республіки про роботу в цей період саме на території цієї республіки. Крім того, згідно листа Російського державного архіва економіки від 06.07.2021 №СИЦ/3158-с, доданого позивачем до позову, протягом 1987-1991 років відомостей про перебування позивача в Монгольській Народній Республіці не виявлено. Вважають, що рішення Головного управління про відмову в перерахунку пенсії з врахуванням зазначеного періоду роботи є правомірним та не підлягає скасуванню.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 26.11.2019 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.04.2021 позивач звернувся до Головного управління із заявою та доданими уточнюючими документами про зарахування до страхового стажу періоду роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991, та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням зазначеного періоду.

Головним управлінням 21.05.2021 за №2500-0205-8/26977 прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії за віком у зв`язку з дорахуванням стажу з додатково наданими документами згідно поданої заяви від 19.04.2021. У даному рішенні також йдеться, що станом на дату звернення за перерахунком пенсії страховий стаж ОСОБА_1 врахований по листопад 2019 року та становить 33 роки 8 місяців 9 днів. Вказано, що період роботи з 15.07.1987 по 23.04.1991 набутої на території Монголії неможливо зарахувати до українського страхового стажу, оскільки позивач не надав підтверджуючих документів від компетентних органів Монгольської Народної Республіки. У зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно поданої заяви від 19.04.2021, за відсутності підтверджуючих документів.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що порушує права та законні інтереси, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач досягнув 60-річного віку 25.11.2019.

З 26.11.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.

Позивачу страховий стаж враховано по листопад 2019 та становить 33 роки 8 місяців 9 днів, що знаходить своє підтвердження у рішенні Головного управління від 21.05.2021 №2500-0205-8/26977.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що між сторонами існує спір щодо зарахування періоду роботи позивача до 01.01.2004 до його страхового стажу в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991.

Частиною четвертою ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-XII та ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 05.07.1977 позивача 15.07.1987 відряджено в Монгольську Народну Республіку згідно з наказом №50-к від 01.07.1987.

24.04.1991 позивач прибув з закордонного відрядження і приступив до роботи в якості техніка по гумі згідно з наказом №29-к від 22.04.1991.

З 08.04.1983 позивач працював у Чернігівській автобазі Головного транспортного управління Мінбуду УРСР на посаді автослюсаря 5 розряду, що підтверджує особова картка та наказ про прийняття на роботу №25-к від 08.04.1983.

15.07.1987 позивач був відряджений у Державне відрядження терміном на три роки до Монгольської Народної Республіки на підставі наказу № 50-к від 01.07.1987 Чернігівської автобази Головного транспортного управління Мінбуду УРСР.

24.04.1991 позивач прибув із Державного відрядження з Монгольської Народної Республіки за основним місцем роботи до Чернігівської автобази Головного транспортного управління Мінбуду УРСР, де приступив до роботи техніком по гумі, що підтверджується наказом № 29-к від 22.04.1991.

Дані накази відповідно до розписки-повідомлення прийнято відповідачем 19.04.2021.

За час Державного відрядження за ОСОБА_1 було збережене робоче місце з 15.07.1987 по 24.04.1991.

На підтвердження роботи позивача в Монгольській Народній Республіці у матеріалах справи також містяться копії особових рахунків ОСОБА_1 про сплату страхових внесків за період з 15.07.1987 року по 23.04.1991, копія довідки від 12.03.1991, видана ОСОБА_2 в тому, що вона знаходилась в якості члена родини в МНР.

За період відрядження в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 24.04.1991 за основним місцем роботи позивачу нараховували заробітну плату 120 крб, що засвідчують ощадна книжка та розрахункові листи, з цих коштів утримувались податки і збори.

На підтвердження перебування позивача в МНР в матеріалах є військовий квиток з відміткою про взяття на облік і зняття з обліку у Монгольській Народній Республіці у м.Ерденет у Генеральному консульстві СРСР з 24.07.1987 по 06.02.1991.

Додатково позивачем на підтвердження своєї роботи у МНР надано копію довідки про відкриття рахунку в монгольських тугриках на ОСОБА_1 ; копію видаткового касового валютного ордеру на ОСОБА_1 ; копію довідки по рахунку ОСОБА_1 .

Згідно з статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

06.04.1981 року між СРСР і Монгольською народною Республікою підписана Угода про співробітництво у галузі соціального забезпечення, ратифікована 02.12.1981, та яка набула чинності з 28.01.1982 (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види соціального забезпечення громадян, які встановлено або буде встановлено законодавством Договірних Сторін. Під соціальним забезпеченням у галузі пенсійного забезпечення за даною Угодою маються на увазі всі види забезпечення, які надаються громадянам державними органами обох держав у разі призначення пенсії за віком, по інвалідності, а також у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 1 зазначеної Угоди під час здійснення соціального забезпечення застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої проживає громадянин, якщо Угодою не передбачено інше.

Згідно зі ст. 4 Угоди при призначенні пенсій зараховується повністю трудовий стаж, в тому числі і стаж, який дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та в пільгових розмірах, набутий на території обох Договірних Сторін та підтверджений компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої був набутий стаж. Розрахунок стажу роботи в кожній із Договірних Сторін здійснюється по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої здійснювалась робота або прирівняна до неї діяльність.

Таким чином, законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Монголії за умови відповідного документального підтвердження.

Пунктом 52 Правил про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 25.12.1974 № 365 у трудові книжки фахівців, які направляються на роботу за кордон, підприємства (установи, організації) роблять запис про відрядження їх в розпорядження міністерств (відомств) для використання на роботі за кордоном.

Судом встановлено, що запис від 15.07.1987 про відрядження позивача до Монгольської Народної Республіки чітко відповідає вимогам чинного законодавства.

Абзацом 2 пункту 53 Правил №365 встановлено, що записи до трудових книжок фахівців проводяться по закінченню їх роботи за кордоном підприємствами (установами, організаціями), в яких вони працювали до виїзду за кордон, на підставі довідок міністерств і відомств. У довідках вказується час роботи за кордоном і займана посада, а також підставу їх видачі (номера та дати відповідних наказів).

Відповідно до п. 48 Правил №365, працівникам, направленим до установ СРСР за кордоном, а також членам їх сімей, прийнятим на місці на штатні посади, час роботи в цих установах зараховується у їхній безперервний трудовий стаж при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню за умови вступу на роботу після повернення в СРСР протягом двох місяців, не враховуючи часу проїзду до місця постійного проживання і перебування у відпустці, не використаної за час роботи за кордоном.

Суд вважає безпідставними та необґрунтованими висновки відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 15.07.1987 по 23.04.1991 в Монгольській Народній Республіці до страхового стажу у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів, оскільки такі спростовуються зібраними у справі матеріалами.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з нормами п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Водночас відповідачем не надано суду належних доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомозі позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу. Крім того, суд вказує, що наданих позивачем доказів було достатньо для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу.

Відтак, суд дійшов висновку про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.05.2021 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періоду роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991 до страхового стажу; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону №1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, зокрема, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відтак, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням страхового стажу за період роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум з 01.05.2021.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведених обставин, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.05.2021 щодо відмови ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в зарахуванні періоду роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991 до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 період роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи в Монгольській Народній Республіці з 15.07.1987 по 23.04.1991, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум з 01.05.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005, .

Повний текст рішення суду виготовлено 29 серпня 2022 року.

Суддя О.В. Заяць