Справа № 640/4835/22
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Київ № 640/4835/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови від 04.02.2022

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04.02.2022 про повернення виконавчого документа.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті.

24.05.2022 суд на підставі вимог ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 по справі №640/6946/19, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково. На виконання вказаного рішення, Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 05.11.2021, який пред`явлений позивачем до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Оскаржуваною постановою від 04.02.2022 ВП67686951 головний державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Так, підставою для повернення постанови вказано, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 по справі №640/6946/19 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснило перерахунок пенсії стягувача в порядку, встановленому виконавчим документом. Після проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати стягувану становить 10812,90 грн. В той же час, виплату заборгованості за рішенням суду в сумі 22209,37 грн. буде здійснено в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Вважаючи, що постанова є передчасною, а рішення суду не виконаним у повному обсязі, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, однак на вимогу суду надав матеріали виконавчого провадження №67686951.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 по справі №640/6946/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021, позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 18.01.2017 на підставі довідки про доходи полковника ОСОБА_1 за 2016 рік від 11.01.2017 №13, виданої Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, з включенням до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 18.01.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про доходи полковника ОСОБА_1 за 2016 рік від 11.01.2017 №13, виданої Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, з включенням до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди; визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не підготовки та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії; зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992№2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

05.11.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 18.01.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про доходи полковника ОСОБА_1 за 2016 рік від 11.01.2017 №13, виданої Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, з включенням до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди.

26.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про примусове виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 по справі №6406946/19.

21.11.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67686951 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 18.01.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про доходи полковника ОСОБА_1 за 2016 рік від 11.01.2017 №13, виданої Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, з включенням до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди.

21.12.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу за невиконання судового рішення по справі №640/6946/19.

13.01.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повторно винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу за невиконання судового рішення по справі №640/6946/19.

26.01.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшла заява вх.№1724 про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 по справі №640/6946/19, яким повідомлено, що останнім проведено перерахунок пенсії на підставі довідки від 11.01.2017 №13, виданої Національною академією Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, за результатами перерахунку розмір пенсії склав 10 812, 90 грн. В той же час, заборгованість, яка утворилась за період з 18.01.2017 - 31.12.2017 у сумі 22 209, 37 грн. буде виплачена в межах бюджетних асигнувань після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України.

04.02.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, у вказані постанові вказано, що згідно ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Також у мотивувальній частині оскаржуваної постанови вказано, що відповідно до судової практики Верховного Суду України невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів особі, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Також зазначено, що виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення коштів з Державного бюджету. Таким чином, постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Вважаючи вказану постанову протиправною, а своє право порушеним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В розумінні статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1403-VIII).

Відповідно до положень статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Отже, виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом.

Згідно із вимогами статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Отже, за змістом цієї норми, повертається виконавчий документ у разі, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення

Разом з тим в спірній постанові, лише описуються обставини виконання судового рішення, повідомлені державному виконавцю боржником, що, ніби-то, виключає можливість вчинення подальших виконавчих дій в порядку статей 63, 75 "Про виконавче провадження". Однак, дана постанова фактично не містять жодного обґрунтування наявності підстав для повернення виконавчого документу, з якими пункт 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" пов`язує можливість повернення виконавчого документу стягувачу, не зважаючи на те, що така винесена саме на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII.

Зокрема, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.02.2022

не вказано, яким Законом, що встановлює заборону на звернення стягнення на майно чи кошти боржника, керувався державний виконавець.

В той же час, суд приходить до висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів особі, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням такого рішення без поважних причин і є тією обставиною, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Оскільки, в даному випадку відповідачем не конкретизовано норму Закону, якою встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення.

При цьому суд вказує, що спеціальним законом, який регулює порядок виконання судових рішень, є Закон України "Про виконавче провадження". А посилання в оскаржуваній постанові на статтю 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не є достатньою та мотивованою підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 1140/3479/18.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на те, що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення - є такою, що не ґрунтується на вимогах Закону та підлягає скасуванню судом.

Окремо суд звертає увагу та те, що боржник в адміністратвній справі №640/6946/19 -Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказував на необхідність саме закінчення виконавчого провадження відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, суд зауважує, що як свідчать матеріали пенсійної справи, перерахунок пенсії з 18.01.2017 боржником здійснено та донараховано стягувачу кошти і проведено поточні виплати, тобто судове рішення виконано в частині здійснення перерахунку та проведення виплати поточної пенсії.

Враховуючи викладене, суд з метою захисту прав позивача приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови від 04.02.2022 ВП№67686951.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київський області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04.02.2022 ВП№67686951 про повернення виконавчого документа.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя А.С. Мазур