Справа № 340/2660/22
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2660/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача-1: Начальника Новоукраїнської районної військової адміністрації Дубченка Олександра Євгеновича

до відповідача-2: Новоукраїнської районної військової адміністрації

про визнання незаконним і скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним і скасувати розпорядження начальника Новоукраїнської районної військової адміністрації Дубченка Олександра Євгеновича "Про вилучення транспортних засобів"№44-р від 02.03.2022 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване розпорядження порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном - автомобілем Renault Megane. В обґрунтування зазначено, що 06.04.2022 приблизно о 17 год. військовослужбовцями ТрО поблизу с. Злинки Новоукраїнського району Кіровоградської області зупинено автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача. Приблизно о 18 год. 06.04.2022 року прибув інспектор СРПП ВП №1 /м. Мала Виска/ Новоукраїнського РВП ГУ НП в Кіровоградській області Каплунов А.В., який запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», після чого інспектор повідомив про складення протоколу за ст.130 КУпАП /за відмову пройти огляд на стан сп`яніння/. В ході спілкування, інспектор Каплунов А.В. повідомив позивачу, що, на підставі розпорядження начальника Новоукраїнської РВА, у нього вилучають автомобіль, ключі від авто, водійське посвідчення, техпаспорт і поліс страхування. В подальшому, інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №055791, в якому вказано про керування позивачем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та що останній від проходження виявлення на стан алкогольного сп`яніння відмовився /в присутності 2 свідків/.

Ухвалою суду від 06.06.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) (а.с.32-33).

Зазначеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами в їх обґрунтування

У встановлений судом строк відповідачем надіслано суду відзив на адміністративний позов, в якому останній просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У відзиві вказав, що позивач належним чином не обґрунтував, яким саме чином порушено його право (а.с.41-44).

Керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №67 "Про утворення військових адміністрацій" було утворено Новоукраїнську районну військову адміністрацію на основі Новоукраїнської РДА Кіровоградської області.

02 березня 2022 року начальником районної військової адміністрації видано розпорядження №44-к "Про надання погодження на вилучення транспортних засобів", в п.1 якого надати Новоукраїнському районному відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області погодження на вилучення транспортних засобів у водіїв, які під час керування перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, з подальшою передачею транспортного засобу ЗСУ для потреб у військовий час (а.с.45).

Патрульним СРПП ВМ №1 м. Мала Виска Микитюк А.В. складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який доставлено до ВП №1 /м. Мала Виска/ Новоукраїнського РВП ГУ НП в Кіровоградській області, у зв`язку з адміністративним правопорушенням за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, позивач вважає, що передумовою для вилучення в нього авто, слугувало спірне розпорядження, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазнає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ХІ, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ) в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" №389-VIII від 12 травня 2015 року (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно п.4 ч.1 ст.8 Закону №389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначено Законом України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану" №4765-VI від 17 травня 2012 року (далі - Закон №4765-VI).

Відповідно до п.1 ч.1 ст .1 Закону №4765-VI, примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Згідно ч.1 ст.4 Закону №4765-VI, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Статтею 7 Закону №4765-VI передбачено, що про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В акті зазначаються:

1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення;

2) відомості про власника (власників) майна:

для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код;

для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті;

3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності);

4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані;

5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі.

У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Судом встановлено, що автомобіль позивача вилучено не на підставі спірного розпорядження, а на підставі протоколу та акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с.14).

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Праву на позов повинно відповідати певне конкретне порушене право чи охоронюваний законом інтерес.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 821/1438/17.

Відповідно до пунктів 18, 19 частини першої статті 4 КАС України, нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане, нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Зважаючи на наведені вище положення КАС України та загальновідомі ознаки, властивості нормативно-правового й індивідуального актів, спірне розпорядження є актом індивідуальної дії, оскільки: видане відповідачем у результаті реалізації владних управлінських функцій суб`єкта забезпечення діяльності району в період дії воєнного стану; не розраховане на багаторазове застосування, а вичерпує свою дію після закінчення дій воєнного стану.

Тому задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування цього розпорядження не може бути належним способом захисту, оскільки вказаний індивідуальний акт жодним чином не впливає на права та обов`язки саме позивача, а також не порушує його законні інтереси.

Отже, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, тож задоволенню не підлягають

Суд зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог. Аналізуючи загальний зміст доводів позивача, суд зазначає, що позивач у позовній заяві не наводить конкретного законодавчого або іншого нормативно-правового акту, який був би порушений відповідачем та стосувався його прав, свобод та інтересів, отже вбачається виключно незгода з прийнятими рішеннями.

Натомість відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позовних вимог, довів правомірність своїх дій.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, відповідач діяв на підставі, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту недодержання суб`єктом владних повноважень процедури реалізації управлінської функції, а також не виявлено факту порушення суб`єктом владних повноважень прав позивача у сфері публічно-правових відносин, то поданий позов є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника Новоукраїнської районної військової адміністрації Дубченка Олександра Євгеновича, Новоукраїнської районної військової адміністрації про визнання незаконним і скасування розпорядження відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко