Справа № 260/2422/22
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2022 року м. Ужгород№ 260/2422/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) через представника ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1. прийняти до розгляду цей адміністративний позов;

2. розгляд цієї адміністративної справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження;

3. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області від 08.06.2022 року №0700-0203-8/21879 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

4. зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пп. "в" п. 3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач проходила військову службу в різних органах Державної прикордонної служби України та Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області. Вказує на те, що в неї наявні підстави для призначення пенсії за п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", однак відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю у неї календарної вислуги років 25 календарних років і більше. Вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

19.07.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову вказує на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію відповідно до вимог п. "б" ст. 12 Закону №2262. Пенсія позивачу призначена 13.07.2021 року у розмірі 51% відповідних сум грошового забезпечення за 26 років вислуги (календарних 20 років). Зазначає, що згідно наказів Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області календарна вислуга років ОСОБА_1 становить 20 років 02 місяці, а тому відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до вимог п. "а" ст. 12 Закону №2262.

08.08.2022 року представник позивача скористався своїм правом та подав до суду відповідь на відзив, в якому навів практику Верховного Суду та просив її застосовувати при розгляді вказаної адміністративної справи.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене вище справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом в ході розгляду адміністративної справи, позивач - ОСОБА_1 проходила службу в органах Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника 94 прикордонного загону від 01 червня 2018 року №137-ОС позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та звільнено в запас (а.с. 7).

У відповідності до вказаного витягу з наказу календарна вислуга станом на 01 червня 2018 року складала 17 років 06 місяців 23 дні; пільгова - 08 років 09 місяців 11 днів; загальна - 26 років 04 місяці 04 дні.

Згодом позивач продовжила працювати в підрозділах Національної поліції та 09 липня 2021 року відповідно до наказу №147-о/с буда звільнена зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Відповідно до наказу № 147 о/с від 09.07.2021 року стаж служби в поліції на день звільнення позивача складає 20 років 02 місяці 00 днів, вислуга років у календарному обчисленні - 20 років 02 місяці 00 днів; загальний трудовий стаж для призначення пенсії складає 26 років 05 місяців 03 дні, вислуга років для оплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби складає 02 роки 07 місяців 07 днів (а.с. 8).

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем пенсія позивачу призначена із 13 липня 2021 року відповідно до п. "б" ст. 12 закону України №2262.

Позивач, вважаючи, що має право на призначення пенсії відповідно до вимог п "а" ст. 12 Закону №2262 через представника звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України із заявою, в якій просила зарахувати вислугу років для призначення пенсії, періоду проходження нею військової служби в органах Держприкордонслужби України в календарному обчисленні та на пільгових умовах, до календарного обчислення років та призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. "а2 ч. 1 ст. 12 Закону №2262 (а.с. 9).

Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області листом від 08.06.2022 року №0770-0203-8/21879 повідомило про те, що підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог п. "а" ст. 12 Закону №2262 відсутні.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач через представника звернулася до суду за захистом свого права із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом "а" частини першої статті 12 Закону N 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно пунктів "а", "б", "в" статті 17 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

За змістом статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 "Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Відповідно до підпункту "в" пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Закон № 2262-ХІІ, зокрема пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 25 календарних років і більше.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених раніше у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17.

У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 вказав на те, що існуюче правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Так, вислуга років позивача, з врахуванням часу служби, який підлягає до зарахуванню на пільгових умовах є календарною одиницею виміру та повинна бути врахована до вислуги років років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону №2262 та Постанови №393.

Отже, на дату звільнення 09.07.2021 року ОСОБА_1 мала вислугу 25 календарних років і більше (служба в Держприкордонслужбі України) 08 років, 09 місяців та 11 днів + 17 років 06 місяців 23 дні + 02 роки 07 місяців 07 днів (служба в національній поліції), що становить 28 років 11 місяців та 11 днів та набула право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ст. 12 Закону №2262.

З урахуванням всіх наведених обставин, враховуючи право позивача на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону № 2262, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно відмовило позивачу призначенні пенсії за вислугу років, оскільки дійшло необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача необхідного стажу для призначення їй на пенсії за вислугу років згідно із п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на пільгових умовах відповідно до вимог п. "а" ст. 12 ст. 17-1 Закону №2262 та пп. "в" п. 3 Постанови КМУ №393.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови вчинити дії щодо призначення пенсії позивачу на пільгових умовах відповідно до вимог п. "а" ст. 12, ст. 17-1 Закону № 2262, що підтверджено дослідженими судом належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, в зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.

Згідно із статтею 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджено квитанцією від 04.07.2022 року.

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 78, 139, 243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років на пільгових умовах на підставі вимог п. "а" ст. статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та пп. "в" п. 3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), що сплачений відповідно до квитанції від 04.07.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.А. Гебеш