Справа № 200/9649/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року справа №200/9649/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 р. у справі № 200/9649/21 (головуючий І інстанції суддя Галатіна О.О.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною і скасування відмови у списанні податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) у серпні 2021 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач), в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову відповідача щодо списання безнадійного податкового боргу на загальну суму 57 955,71 грн.;

- зобов`язати відповідача списати з нього 48 226 (сорок вісім тисяч двісті двадцять шість) грн. 16 коп. - єдиного внеску, 6274 (шість тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 68 коп. - єдиного податку, 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 60 коп. - умовно нарахованої штрафної санкції, 22 (двадцять дві) грн. 27 коп. - умовно нарахованої штрафної санкції, а всього 57 955 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 71 коп.;

- вирішити питання судових витрат (а.с. 1-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління ДПС в Донецькій області щодо списання безнадійного податкового боргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на загальну суму 57 955 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 71 коп.

Зобов`язано Головне управління ДПС в Донецькій області списати з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 48 226 (сорок вісім тисяч двісті двадцять шість) грн. 16 коп. - єдиного внеску; 6 274 (шість тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 68 коп. єдиного податку; 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 27 коп. умовно нарахованої штрафної санкції, 22 (двадцять дві) грн. 27 коп. умовно нарахованої штрафної санкції, всього - 57 955 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 71 коп.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 179-183).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з даними інформаційної системи ДПС України у позивача станом на 19.08.2021 обліковується заборгованість зі сплати наступних податків та зборів:

- єдиний внесок (код платежу 71040000) у розмірі 48 226, 16 грн., яка виникла у період з 20.10.2014 по 19.01.2021;

- єдиний внесок (код платежу 71040000) у розмірі 3388, 55 грн., яка виникла у період з 20.06.2014 по 22.09.2014;

- єдиний внесок (код платежу 71040000) у розмірі 6274, 68 грн., яка виникла у період з 20.09.2014 по 20.09.2016.

Згідно наданого ОСОБА_1 копії Сертифікату № 1400-21-0306 виданого Торгово-Промисловою палатою України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), засвідчено настання обставин по ФОП ОСОБА_1 , відповідно у т.ч. пунктів 100.4 -100.5 статті 100 Податкового Кодексу та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1235 щодо обов`язку сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2016 - лютий 2021.

Разом з тим, зазначений Сертифікат видано Донецькою Торгово-Промисловою палатою України, а не Торгово-промисловою палатою України, а також, що його видано щодо обов`язку сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не сум єдиного податку з фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 15 лютого 2022 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 15 серпня 2022 року № 2500, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відомості з безкоштовного Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27.07.2021 р. свідчать, що позивач є фізичною особою-підприємцем, місцем проживання якого є м. Донецьк (а.с. 9).

Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В00 № 163827 від 13.12.1996 року підтверджено державну реєстрацію ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи-підприємця: м. Донецьк) як фізичної особи-підприємця (а.с. 11).

З відповіді Головного управління Державної податкової інспекції у Донецькій області вих. № 11315/6/05-99-24-02-20 від 05.04.2021 р. щодо сплати податків на адвокатський запит вих. N 9 05/03/21-1(2) від 23.03.2021 р. вбачіається, що згідно з інформаційною системою ДПС України ФОП ОСОБА_1 перебуває за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Східна ДПІ (Куйбишевський район м. Донецьк) з 05.05.2006 р, як підприємець-фізична особа. Починаючи з 01.01.2011 р. по 01.10.2016 рік він знаходився на спрощеній системі оподаткування (2 група 20%). З 01.10.2016 року обрана загальна система оподаткування. Стан платників податків - 0.

Також за відповіддю ГУ ДПС у Донецькій області ФОП ОСОБА_1 нараховано наступні податки:

1. єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців за період з 3 кварталу 2014 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2015 року, 1, 2, 3 квартали 2016, 2017, 1, 2, 3, 4 квартали 2018, 1, 2, 3, 4 квартали 2019 рр., за 1, 2, 3, 4 квартали 2020 р. всього на суму 48 226,16 грн., умовно нарахована штрафна санкція у сумі 22,27 грн.;

2. єдиного податку за період - за 3 квартал 2014 р., 1, 2, 3 квартали 2015 року, 2016 р,, що станом на 31.03.2021 р. складає 6274,68 грн.; умовно нарахована штрафна санкція у сумі 3432,6 грн. за період 2014-2015 рр. (а.с. 12).

14.05.2021 р. позивач звернувся до ГУ ДПС у Донецькій області з листом, згідно якого просив податкову службу списати йому нараховані податки у загальному розмірі 57 955,71 грн.

ГУ ДПС у Донецькій області листом вих. № 18732/6/05-99-13-02-17 від 18.06.2021 р. відмовило позивачу у списанні 48 226,16 грн. - єдиного внеску, 6274,68 грн. - єдиного податку, 3432,6 грн. - умовно нарахованої штрафної санкції, 22,27 грн. - умовно нарахованої штрафної санкції з підстав того, що Сертифікат № 1400-21-0306 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видано Донецькою Торгово-промисловою палатою України, а не Торгово-промисловою палатою України, а також що його видано щодо обов`язку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не сум єдиного податку з фізичних осіб; також податкова інспекція зазначила про те, що списання податкового боргу є правом податкового органу, а не його обов`язком, тому наразі податковий орган на поточний час не має законодавчих підстав для визнання податкового боргу, що обліковується по ГУ ДПС, безнадійним та його списати (а.с. 14-16).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

За змістом пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Платник єдиного внеску згідно частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За приписами частин 2-3 статті 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Базу нарахування єдиного внеску для таких осіб визначено пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, а саме для платників, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з нормами ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 Закону № 2464, встановлено у розмірі 22% до визначеної ст. 7 Закону № 2464 бази нарахування єдиного внеску.

За унормуванням абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464-УІ (у редакції, яка діяла до 01.01.2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За цією ж нормою (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-УІІІ, чинній з 01.01.2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Правилами абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

За змістом п. 1 та п. 12 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Законом України № 1669-VII від 02.09.2014 р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014 р., у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (у наступному 9-4) такого змісту:

« 9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-УІІ встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до відомостей із Сертифікату N9 1400-21-0306 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Донецької торгово-промислової палати, виданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 від 23.03.2021 р., зазначено про неможливість сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по лютий 2021 року в зв`язку з актами тероризму на території м. Донецьк (а.с. 10).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Донецьк, де знаходиться на податковому обліку позивач.

Дію вказаного Розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Донецьк.

Тобто, у період невиконання обов`язків платника єдиного соціального внеску позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

Крім того, антитерористична операція розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. На даний час Указ Президента України про скасування антитерористичної операції не видавався.

Таким чином, позивач є звільненим від сплати єдиного соціального внеску до закінчення проведення АТО, і застосування до нього штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату цих зобов`язань є неправомірним.

Суд зауважує, що пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» звільняє платників ЄСВ від відповідальності не в залежності від їх місцезнаходження, а в залежності від знаходження на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Аналогічна правова позиція наведена у рішенні Верховного Суду від 30 березня 2018 року у зразковій справі № 812/292/18-а.

За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, з 14 квітня 2014 року по лютий 2021 року включно в силу положень абзаців першого, третього пункту 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 контролюючий орган не мав правових підстав для застосування до платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, заходів впливу у вигляді формування та надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Також треба зазначити, що як на час виникнення спірних відносин, так і на час подання цього позову Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався. Відповідно, у розумінні статті 1 Закону № 1669 проведення антитерористичної операції триває.

Щодо списання зобов`язань з єдиного податку.

Згідно листа Головного управління Державної податкової інспекції у Донецькій області вих. № 11315/6/05-99-24-02-20 від 05.04.2021 р. зазначено про наявність у позивача заборгованості з єдиного податку у розмірі 6274,68 грн. та умовно нарахованої штрафної санкції у сумі 3432,6 грн.

У відповідності до вимог підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин).

Відповідно до положень п.п.жп.п. 14.1.11 п.14 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, як заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Підпунктом 101.2.4. п. 101.2 ст.101 Податкового кодексу України встановлено, що під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Днем виникнення безнадійного податкового боргу внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вважається день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили. Документом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин є Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України.

Відповіднодо статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений Наказом Міністерства доходів зборів України 10.10.2013 № 577, який визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.

Положеннями п.2.1 Порядку № 577 встановлено, що податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Платник податків може звернутися до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним. Такий факт непереборної сили підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України (п.2.1 Наказу № 577).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктами 101.2.3, 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податковогокодексу України встановлено, що під терміном безнадійний розуміється, у тому числі, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Підпунктами 3, 4 пункту 2.1 розділу II Порядку № 577передбачено, що під терміном безнадійний податковий борг слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу; податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Як зазначалось вище, відповідно до відомостей із Сертифікату N9 1400-21-0306 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Донецької торгово-промислової палати, виданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 від 23.03.2021 р., зазначено про неможливість сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по лютий 2021 року, в зв`язку з актами тероризму на території м. Донецьк.

Отже, враховуючи відмову податкового органу списати єдиний податок як безнадійний податковий борг, враховуючи наявність обставин непереборної сили, що мала місце на території проведення антитерористичної операції у м. Донецьк, що підтверджується Сертифікатом № 1400-21-0306 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Донецької торгово-промислової палати, виданого Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 від 23.03.2021 р., суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача визнати борг (недоїмку), який виник в за 3 квартал 2014 р., 1, 2, 3 квартали 2015 року, 2016 р., що станом на 31.03.2021 р. складає 6274,68 грн. безнадійним, списати його, а також списати умовно нараховану штрафну санкцію у сумі 3432,6 грн. за період 2014-2015 рр.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунту

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскарженого судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 р. у справі № 200/9649/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 р. у справі № 200/9649/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 29 серпня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв