Справа № 400/10669/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 р. справа № 400/10669/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
провизнання відмови, оформленої листом від 25.06.2021 року № 6580-6367/Ш-02/8-1400/21 протиправною; визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, оформлену листом від 25.06.2021 № 6580-6367/Ш-02/8-1400/21 та бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії позивачу із врахуванням заробітної плати за період роботи з 01.09.2016 по 12.2019 в ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат";

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати за період роботи з 01.09.2016 по 12.2019 в ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" на підставі довідки ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" про заробітну плату №06-645 від 18.02.20.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що з 14.12.2021 року йому була призначена пенсія за пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом з цим, відповідачем при розрахунку розміру його пенсії протиправно не було враховано заробітну плату за період з 01.09.2016 по 31.12.2020. Зважаючи на це, позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за період роботи з 01.09.2016 по 12.2019 в ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" на підставі довідки ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" про заробітну плату №06-645 від 18.02.20, однак отримав безпідставну відмову.

Відповідач позов не визнав, в письмовому відзиві зазначив, що для здійснення перерахунку пенсії позивачу з врахуванням заробітної плати, отриманої на ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" необхідно підтвердити факт сплати страхових внесків до належного суб`єкта владних повноважень Російської Федерації. Довідка від 18.02.2020 №06-645 містить відомості про сплату страхових внесків за період з вересня 2016 по грудень 2019 саме до Пенсійного фонду Російської Федерації, хоча з 2017 року адміністрування цього виду внесків займається Федеральна податкова служба Російської Федерації. Таким чином, позивачем не було підтверджено сплату страхових внесків ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" належного суб`єкта владних повноважень, а тому здійснити перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати, отриманої на зазначеному підприємстві неможливо.

В свою чергу, у відповіді на відзив позивач просив задовольнити його позов.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 КАС України без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

ОСОБА_1 11.11.2019 звернувся до Інгульського об`єднаного управління ПФУ у м. Миколаєві із заявою, в якій просив призначити пенсію незалежно від віку згідно ст. 114 ч.3 Закону у зв`язку із наявністю у нього відповідного стажу на підземних роботах більше ніж 25 років та надав відповідні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.02.2020 № 126/03.20-р відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах особі, яка працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 незалежно від віку, в зв`язку з відсутністю стажу на підземних ро ботах, визначеного ч.3 ст. 114 Закону.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 по справі № 400/1837/20, яке набрало законної сили 10.12.2020, позов ОСОБА_1 задоволе но частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.02.2020 № 126/03.20-р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 ЗУ „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (на підземних роботах) періоди його роботи: з 24.12.1990 по 11.04.1991, з 15.06.1991 по 17.06.1991, з 14.03.1994 по 09.07.1996, з 10.07.1996 по 30.04.1999, з 01.05.1999 по 14.10.2005, з 15.10.2005 по 25.07.2006, з 26.07.2006 по 30.04.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2008, з 01.09.2008 по 06.02.2012, з 07.02.2012 по 02.03.2015, а також період військової служби в армії з 01.07.1991 по 20.05.1993; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розгляну ти заяву ОСОБА_1 від 11.11.2019 про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч.3 ст. 114 ЗУ „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 по справі № 400/1837/20 повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 11.11.2019 та зарахував до стажу роботи на підземних роботах періоди роботи позивача: з 24.12.1990 по 11.04.1991, з 15.06.1991 по 17.06.1991,3 14.03.1994 по 09.07.1996, з 10.07.1996 по 30.04.1999, з 01.05.1999 по 14.10.2005, з 15.10.2005 по 25.07.2006, з 26.07.2006 по 30.04.2007, з 01.05.2007 по 31.08.2008, з 01.09.2008 по 06.02.2012, з 07.02.2012 по 02.03.2015 р.

14.12.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.12.2020 №1243/03.20-р було відмовлено в призначенні пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.04.21 по справі №400/322/21 позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2020 про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, та зарахувати до пільгового стажу (на підземних роботах) ОСОБА_1 , передбаченого Законом№1058-IV, період його роботи з 27.09.2016 по 14.12.2020 року.

На виконання рішення суду позивачу з 14.12.2021 року була призначена пенсія за пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З інформації, наданої 11.06.2021 сервісним центром у вигляді розрахунку призначеної пенсії, позивач дізнався про те, що в період з 01.09.2016 по 31.12.2020 в графі "заробітки" рахується "0".

Листом від 25.06.2021 відповідач роз`яснив позивачу про відсутність підстав зарахування зазначеної заробітної платі у зв`язку з відсутністю підтвердження сплати страхових внесків ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат".

В зв`язку з цим, 20.07.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії із врахуванням заробітної плати в період з 01.09.2016 по 01.2019, на що отримав листа від 03.08.2021, у якому ГУ ПФУ в Миколаївській області вказало про відсутність довідки про підтвердження сплату страхових внесків ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат".

13.08.2021 позивач знову звернувся до відповідача з приводу здійснення перерахунку його пенсії з врахуванням заробітної плати, отриманої в період з 01.09.2016 по 01.2019 в ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат", на що отримав листа від 10.09.2021 про те, що вже було надано роз`яснення з цього приводу листом від 25.06.2021.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового,стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, а саме роботодавці, підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України - для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я, а також для непрацюючих осіб.

З наведеного випливає, обов`язок зі сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а не на позивача, із заробітної плати якого у встановленому законом порядку відраховувались належні до сплати внески до цільових фондів.

За приписами ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 1 Угоди між Союзом Радянських Соціалістичних Республік і Монгольською Народною Республікою «Про співпрацю в галузі соціального забезпечення» від 28.01.1982 року, дана угода стосується всіх видів соціального забезпечення громадян, які встановлені і будуть встановлені законодавством Договірних Сторін.

Стаття 4 даної Угоди передбачає, що при призначенні пенсії повністю зараховується трудовий стаж, набутий на території обох Договірних Сторін і підтверджений компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої набутий стаж.

Статтею 6 ч. 3 Угоди від 13.03.1992 року «Про гарантії прав громадян - учасників співдружності незалежних держав в області пенсійного забезпечення» передбачено, що розрахунок пенсії проводиться із заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж. Така ж позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015 року по справі №К/800/11718/13.

Завданням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності; безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною-інвалідом, хворим членом сім`ї, смерті громадянина та членів його сім`ї тощо.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі , у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України».

«Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами («Копецький проти Словаччини» .

Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Отже, оскільки період роботи ОСОБА_1 з 01.09.2016 по 12.2019 в Російській Федерації підтверджено як записом у трудовій книжці, так і наданими довідкою Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Мончегорську Мурманської області від 18.02.2020 №07-20/0719, довідкою ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" від 27.02.2020, та довідкою ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" від 18.02.2020 № 06-645 про суму нарахованих та сплачених до ПФ Російської Федерації внесків, відповідач безпідставно виключив довідку №18.02.2020 №06-645 під час розрахунку пенсії, спираючись на відсутність підтвердження сплати страхових внесків ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" до належного суб`єкта владних повноважень - Федеральної податкової служби Російської Федерації.

У будь-якому випадку, правомірність або протиправність бухгалтерського обліку, сплати страхових внесків, розрахунків, не повинно мати наслідком порушення права позивача на врахування сум отриманої ним заробітної плати в обчисленні пенсії, тобто порушення права на "Законне сподівання" на отримання "активу" у розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат, сторони суду не подавали.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 908 грн підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача: Головного управління ПФУ в Миколаївській області.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену листом від 25.06.2021 № 6580-6367/Ш-02/8-1400/21.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01.09.2016 по 12.2019 в ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" на підставі довідки ТОВ "Ловозерський гірнично-збагачувальний комбінат" про заробітну плату №06-645 від 18.02.2020.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз