Справа № 640/33742/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року м. Київ № 640/33742/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

треті особи Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Офіс Генерального прокурора

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (далі також - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Офіс Генерального прокурора, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, місто Київ, вулиця Петра Болбочана, 8, ) пов`язану з відмовою в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 ) грошового забезпечення заступника військового прокурора Дарницького гарнізону, з 26 березня 2020 року по грудень 2020 року, в порядку та в розмірах передбачених частинами 2, 3, 4 статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (01014, місто Київ, вулиця Петра Болбочана, 8, ) провести перерахунок та виплату грошового забезпечення заступника військового прокурора Дарницького гарнізону, з 26 березня 2020 року по грудень 2020 року, в порядку та в розмірах передбачених частинами 2, 3, 4 статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що з 14.07.2015 року позивач проходить військову службу в органах прокуратури. В свою чергу, наказом військового прокурора Центрального регіону України 26.12.2019 року №142 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України.

Проте, з 26.03.2020 року грошове забезпечення у належному розмірі позивачу, як прокурору військової прокуратури, відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та рішення Конституційного Суду від 26.03.2020 року № 6-р(ІІ)2020, не виплачується, що позивач вважає протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду Офісом Генерального прокурора подані пояснення у справі, в яких просить у задоволенні позову відмовити з огляду на відсутність правових підстав нараховувати та виплачувати грошове забезпечення позивачу за спірний період в порядку та в розмірах, передбачених частинами другою, третьою, четвертою статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Через канцелярію суду 26.02.2021 року відповідачем подано клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2021 року в задоволенні клопотання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про ознайомлення з матеріалами справи та продовження строку на подання відзиву на позовну заяву в частині продовження строку на подання відзиву на позовну заяву відмовлено.

Через канцелярію суду 29.03.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що рішення про успішне проходження ОСОБА_1 атестації відсутнє, зокрема, днем початку роботи окружних прокуратур є 15.03.2021 року, внаслідок чого військові прокуратури гарнізонів припинили свою діяльність, з огляду на що, законні підстави для проведення перерахунку грошового забезпечення позивача у Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону відсутні.

Через канцелярію суду 15.04.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримано з підстав, викладених у позовній заяві.

Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві правом на подання пояснень не скористалося, про такий намір суд не повідомлено.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України від 14.07.2015 року № 367 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону Центрального регіону України.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України від 22.10.2015 року № 433к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора військової прокуратури Київського гарнізону Центральною регіону України.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України від 03.02.2016 року № 433к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України віл 02.02.2017 року № 06 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України.

Наказом військового прокурора Центрального регіону України від 26.12.2019 року № 142 о/с ОСОБА_1 призначено па посаду заступника військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України.

26.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону щодо перерахунку та виплатити з 26 березня 2020 року належного грошового забезпечення заступника військового прокурора Дарницького гарнізону з урахуванням вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме з урахуванням основної складової - окладу (15х2102,00) х 1,3 х 40 989 грн.

Листом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 22.12.2020 року № 21/78 вих-20 повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки відповідно до пункту 4 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №1 ІЗ) днем початку роботи окружних прокуратур (прирівняних до них) визначається рішенням Генерального прокурора, яке станом на дату відповіді не прийнято.

Також, відповідачем у листі зазначено, що оплата праці працівників військових прокуратур гарнізонів здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати прані працівників органів прокуратури».

Водночас, вважаючи протиправним таке рішення відповідача, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року № 6-р(ІІ)2020, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі також - Закон №1697), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 81 Закону №1697 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.

Згідно з частиною дев`ятою статті 81 Закону №1697 фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 року № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про оплату праці" (далі також - Закон №108/95-ВР) умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно статті 13 зазначеного Закону оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

За приписами частини другої статті 89 Закону № 1697 функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Згідно статті 90 вказаного Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Схема посадових окладів працівників прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у спірний період посадовий оклад позивача нараховувався не у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", а у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

В той же час, Законом України від 19.09.2019 року № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019 року та яким запроваджено реформування системи органів прокуратури, частини третя та четверта статті 81 Закону України "Про прокуратуру" викладені у такій редакції: "Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3."

Таким чином, з 25.09.2019 року положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" встановлюють розміри посадових окладів прокурорів окружних та обласних прокуратур.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

Зокрема, замість системи органів прокуратури, яка складається з Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур, після проведення атестації прокурорів передбачено побудову нової структури: Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (стаття 7 Закону № 1697-VІІ).

В свою чергу, статті стосовно військових прокуратур в системі органів прокуратури виключено, а статтею 15 Закону №1697-VІІ зазначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №113-IX за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Таким нормативним актом є постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (зі змінами).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".

Наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 року № 351 днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 02.01.2020 року.

Зокрема, відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 року №40 «Про день початку роботи окружних прокуратур» днем початку роботи окружний прокуратур визначено 15.03.2021 року, у зв`язку із чим утворено спеціалізовані прокуратури у військовій та оборонній сфері (на правах окружних прокуратур), а військові прокуратури гарнізонів припинили свою діяльність.

Отже, позивач фактично просить про отримання заробітної плати працівника окружної прокуратури, яка у спірний період з 26.03.2020 року по грудень 2020 року ще не була створена, її штат не сформовано, штатний розпис не затверджено, посадові оклади та інші складові заробітної плати конкретних працівників відповідними наказами уповноважених керівників органів прокуратури не встановлено, нарахування та виплати заробітної плати працівникам окружних прокуратур не проводилася.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що станом на день вирішення справи по суті суду не надано доказів наявності рішення про успішне проходження ОСОБА_1 атестації та переведення останнього до окружної прокуратури, яка станом на день виникнення спірних правовідносин роботу не розпочала.

Суд зауважує, що положення пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX не визнані неконституційними.

Позаяк, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду відсутності у відповідача правових підстав для здійснення позивачу оплати праці у період з 26.03.2020 року по грудень 2020 року у інший спосіб, ніж встановлений пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, що виключає наявність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах щодо неналежного розрахунку та, відповідно, підстав для зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_2 );

Відповідач: Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (, адреса: 01014, м. Київ, вул. Болбочана П., 8);

Третя особа 1: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а);;

Третя особа 2: Офіс Генерального прокурора (, м. Київ, вул. Різницька, 13/15).

Повне рішення складено 22.07.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна