Справа № 640/1218/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2022 року м. Київ № 640/1218/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції у місті Києві
провизнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 09.12.2020 №786 «Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 », виданий заступником голови Національної поліції України - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві генералом поліції третього рангу ОСОБА_2 ;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 21.12.2020 №1040 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, згідно з п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення (21.12.2020).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що за затримання особи за вчинення кримінального правопорушення чи злочину, а також повідомлення їй про підозру у його вчиненні не є доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки відповідальність осіб має індивідуальний характер, який належить встановити у встановленому чинним законодавством порядку, чого у межах заявленого спору зроблено не було. При цьому, за твердженням позивача, обставини наявності побутового конфлікту між останнім та його дружиною (кримінальне провадження №0007970) не перевірялись та не досліджувались під час службової перевірки, з урахуванням того, що ОСОБА_1 у межах кримінального провадження №0007970 підозра не пред`явлена. На додаток, у позовній заяві вказано, що станом на момент звільнення (21.12.2020) позивач перебував на лікарняному, а тому, у силу ст. 40 Кодексу законів про працю України, не міг бути звільненим у цей період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження), а також встановлено сторонам строки для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, в якому зазначено, що під час застосування по відношенню до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення враховано характер дисциплінарного проступку; обставини, за яких його скоєно; попередню поведінку позивача; його усвідомлення дій (згідно з поясненнями останнього від 16.11.2020), які призвели до пред`явлення останньому підозри у вчиненні дій, які полягають у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинених повторно; подальше висвітлення інформації про затримання працівника Головного управління Національної поліції у м. Києві за збут наркотичних речовин у засобах масової інформації, що підриває авторитет Національної поліції України, що і слугувало підставою для прийняття оскаржуваних наказів про звільнення позивача із займаної ним посади. Натомість, відсутність обвинувального вироку не свідчить про відсутність ознак у діях позивача дисциплінарного проступку. У свою чергу, про перебування позивача станом на момент його звільнення на лікарняному Головне управління Національної поліції у м. Києві дізналось лише 05.01.2021, а копії підтверджуючих документів отримано лише із позовною заявою.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.11.2020 №2079 "Про призначення та проведення службового розслідування", з огляду на те, що до відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення надійшла інформація про те, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 23.09.2020 №0001902 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, за фактом протиправної діяльності майора поліції ОСОБА_1 , визначено призначити за вказаним фактом службове розслідування.

На підставі викладеного, заступником голови Національної поліції України - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві Крищенком А. 09.12.2020 затверджено висновок службового розслідування за фактом реєстрації в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення майором поліції ОСОБА_1 від 09.12.2020. У даному висновку вказано, що у ході проведення службового розслідування встановлено, що другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 23.09.2020 №0001902 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, вчиненого оперуповноваженим відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві майором поліції ОСОБА_1 . У рамках досудового розслідування встановлено, що 28.10.2020 близько 20:00 ОСОБА_1 , перебуваючи біля будинку №17, розташованого по вул. Мішина у м. Києві, збув гр. Т психотропну речовину - амфітамін, яка знаходилась у двох прозорих поліетиленових пакетах, за грошові кошти у сумі 800,00 грн. 04.11.2020, близько 14:50, ОСОБА_1 , перебуваючи біля магазину "АТБ", розташованого по бульв. Чоколівському, 39, у м. Києві, збув гр. Т психотропну речовину - амфітамін за грошові кошти у сумі 800,00 грн. Діючи повторно, 05.11.2020, близько 13:45, ОСОБА_1 , перебуваючи на майданчику п`ятого поверху будинку АДРЕСА_1 , збув гр. Т психотропну речовину - амфітамін за грошові кошти у сумі 400,00 грн. Після чого ОСОБА_1 було затримано працівниками Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України в місті Києві та Київській області, спільно з Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві. Цього ж дня працівниками правоохоронних органів було проведено експрес-тест вилученої порошкоподібної речовини білого кольору, за результатами якого вилучена речовина, ймовірно, є психотропною речовиною амфітамін, обіг якої обмежено. Як наслідок, 05.11.2020 ОСОБА_1 було затримано та повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2020 у справі №757/21745/20 відносно ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також, у даному висновку службового розслідування вказано, що до відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України в м. Києві надійшла інформація про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, а саме: 27.11.2020 між останнім та його дружиною виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, на місце події виїжджали працівники Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області. Також, під час службового розслідування встановлено, що 16.08.2015 о 21:22 до чергової частини Соломянського управління поліції надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 завдав їй тілесних ушкоджень, про що внесено відомості до ЄРДР за №0007970 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

З урахуванням всього викладеного, у висновку службового розслідування вказано про те, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1 п. 1 розділу ІІ, абз. 1 п. 3, п. 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, слід застосувати до оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі викладеного, Головним управлінням Національної поліції у м. Києві прийнято наказ від 09.12.2020 №786 "Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 ", п. 1 якого за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 1 п. 1 розділу ІІ, абз. 1 п. 3, п. 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, до оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Також, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 21.12.2020 №1040 о/с "Щодо особового складу", відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, 21.12.2020 звільнено зі служби в поліції, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Вважаючи накази Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.12.2020 №786 "Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 " та від 21.12.2020 №1040 о/с "Щодо особового складу" протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

У силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (надалі - Дисциплінарний статут у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння (ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

У силу ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

На виконання вказаних законодавчих положень наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі - Порядок №893 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно з п.п. 1 та 2 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу VII Порядку №893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Як було зазначено вище, в якості підстави для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення вказано положення абз. 1 п. 1 розділу ІІ, абз. 1 п. 3, п. 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (надалі - Правила).

Так, абз. 1 п. 1 розділу ІІ Правил вказано, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним (абз. 1 п. 3, п. 4 розділу ІV Правил).

Як наслідок, своїми діями ОСОБА_4 допустив дискредитацію звання поліцейського та підрив авторитету поліції у цілому. Вказані обставини набули суспільного розголосу, що завдано значної шкоди авторитету органів поліції. Отже, не факт визнання позивача винним у вчинені кримінального правопорушення та винесення обвинувального вироку, що набрав законної сили, слугував підставою для винесення оскаржуваних наказів, як помилково наголошено позивачем та його представником, а дії позивача, які призвели до проведення слідчих дій у межах кримінального провадження.

Слід також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 23.07.2020 у справі №826/8413/14 вказав про те, що відсутність обвинувального вироку не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в діях позивача.

Щодо тверджень про звільнення позивача у період його тимчасової непрацездатності суд виходить з наступного.

Приписами ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

З наявної у матеріалах справи копії листка непрацездатності серії ОФК №000712, ОСОБА_1 у період з 21.12.2020 по 24.12.2020 (25.12.2020 стати до роботи) був тимчасово непрацездатним.

При цьому, за твердженнями представника відповідача, викладеними у відзиві, Головне управління Національної поліції у м. Києві не володіло інформацією про тимчасову непрацездатність позивача станом на момент звільнення останнього із займаної ним посади. Іншого з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, а сторонами не доведено.

Відтак, оскільки у Головного управління Національної поліції у м. Києві були наявні законодавчо мотивовані підстави для звільнення ОСОБА_1 із займаної ним посади, суд вказує про відсутність підстав для його поновлення на роботі. Водночас, з огляду на наслідки порушення гарантії, визначеної у ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, останні слід усунути шляхом зміни дати звільнення позивача, а саме: визначити датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності - 25.12.2020. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №205/4196/18.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У силу ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу останнім надано до суду копії наступних документів: договору про надання правової допомоги від 15.01.2021 №02/21, звіту про надання правової допомоги від 22.02.2021, рахунків-фактур від 18.01.2021 №АБ-02/21/1 та від 01.02.2021 №АБ-02/21/2, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.01.2021 №ОУ-0000001 та від 01.02.2021 №ОУ-0000002, квитанцій від 19.01.2021 та від 03.02.2021 на загальну суму 10 000,00 грн.

Разом з тим, з огляду на розмір задоволених позовних вимог, присудженню на користь позивача підлягають понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 зі служби у поліції, зазначену у наказі Головного управління Національної поліції у м. Києві від 21.12.2020 №1040 о/с, з 21.12.2020 на 25.12.2020.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити понесені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) документально підтвердджені судові витрати у розмірі 1 000,00 грн. (однієї тисячі грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок