Справа № 420/8257/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8257/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014, ), в якій позивач просить:

визнати протиправною відмову Головного управління МВС України в Одеській області (, 65014, Одеська обл., місто Одеса, вул. Єврейська, буд. 12) від 10.05.2022 № 9/2354 щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Тростяницьким PC УДМС України у Вінницькій обл. 09.04.2015; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до календарної вислуги років вислугу років у пільговому обчисленні за період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби;

зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області (, 65014, Одеська обл., місто Одеса, вул. Єврейська, буд. 12) здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років ОСОБА_1 (паспорт ТЕ НОМЕР_3 , виданий Тростяницьким РС УДМС України у Вінницькій обл. 09.04.2015; РНОКПП: НОМЕР_1 ) вислугу років у пільговому обчисленні за період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що тривалий час проходив службу в ГУ МВС України в Одеській області, а в листопаді 2015 року позивача було звільнено за наказом № 1385 о/с від 04.11.2015 з вислугою років понад 25 років.

Позивач зазначає, що ознайомившись з матеріалами пенсійної справи у лютому 2022 року побачив, що його вислуга в документах, які були направлені до ГУПФУ в Одеській області зазначена - 24 роки.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому та направлення до ГУ ПФУ в Одеській області об`єктивного розміру вислуги років для перерахунку пенсії та включення до неї двох періодів, в тому числі на пільгових підставах служба в органах внутрішніх справ на блок постах під час військового конфлікту в Придністровській Молдавській республіці в період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 року, проте відповідач надав позивачу формальну відписку вiд 10.05.2022 року №9/2354, в якій посилається на iнформацiю ДУ ТМО МВС України по Одеській області щодо унеможливлення відтоку конфіденційної інформації в умовах воєнного часу та вказане можливо після завершення воєнного стану.

Ухвалою від 20.06.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

До суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що позивач 15.04.2022 звернувся до ЛК ГУ МВС України в Одеській області з заявою щодо надання до ГУ ПФУ в Одеській області об`єктивного розміру вислуги років для перерахунку пенсії.

10.05.2022 року за вих. 9/2354 ЛК ГУ МВС України в Одеській області було повідомлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим архiвнi особові справи колишніх працівників органів внутрішніх справ, евакуйовані, тому запит на підставі матеріалів наданих позивачем не розглядається , так як вони можуть не відповідати дійсності.

Відповідач зазначає, що на виконання вимог заяви ЛК ГУМВС України 25.04.2022 року за вих. 9/1945 було направлено запит на адресу ДУ ТМО МВС України по Одеській області в якому просили направити на адресу ЛК ГУМВС України в Одеській області копію розрахунку вислуги років та матеріалів, які служили підставою щодо нарахування пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною відмову щодо не зарахування до календарної вислуги років вислугу років у пільговому обчисленні, та зобов`язати її зарахувати.

Відповідач звертає увагу суду, що календарна та пільгова вислуга це два різних види вислуги які не можуть прирівнюватись та враховуватись одна в іншу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 тривалий час проходив службу в ГУ МВС України в Одеській області.

Витягом з Наказу ГУ МВС України в Одеській області №1385 о/с від 04.11.2015 року був звільнений підполковник міліції ОСОБА_1 інженер зв`язку штабу Южненського МВ ГУ МВС України в області за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року.

У вищезазначеному наказі було зазначене, що вислуга років на день звільнення у календарному обчислені становить 25 років 02 місяці 09 днів.

У заяві про надання розрахунку вислуги років та здійснення її перерахунку від 15.04.2022 року позивач зазначив, що 04.02.2022 року, ознайомившись зі своєю пенсійною справою, йому стало відомо, що його пенсія призначена у меншому розмірі при невірному визначені вислуги років, тобто з 24 років, замість 25 років.

Відповіддю від 10.05.2022 року було роз`яснено позивачу, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та вивезенням архівних особових справ колишніх працівників органів внутрішніх справ, у відповідача не має можливості надати розрахунок вислуги років та здійснити перерахунок пенсії.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист управління МВС України у Вінницькій області від 17.03.2022 року №А-23/12/03-2022 підтверджено, що позивачу при призначенні пенсійного забезпечення у пільговому обчисленні має зараховуватись період служби з 17 серпня 1992 року по 01 жовтня 1993 року.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно з п. «ж» ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 вказаного Закону, визначені види військової служби:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Підпунктом 1 пункту 1 Постанови №393 вказано, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Абзацом 1 пункту 2 Постанови №393 вказано, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Також абзацом 2 пункту 2 Постанови №393 вказано, що до вислуги років осіб, зазначених у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Пунктом 6 Постанови №393 було установлено, що пенсії, які призначаються особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, обчислюються із суми грошового забезпечення, що виплачується таким особам або виплачувалося державним службовцям, працівникам закладів освіти, закладів охорони здоров`я, науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України Про Національну поліцію проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України Про державну службу, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції - на будь-яких посадах на день звільнення із служби, а звільненим із служби до набрання чинності Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб - із суми грошового забезпечення, установленого для відповідних категорій військовослужбовців, поліцейських, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ на день набрання чинності таким Законом.

Відповідно до пп. «в» п. 3 вказаного Порядку до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992 № 456 «Про грошове утримання і пільги вiйськовослужбовців, осіб органів внутрішніх справ, залучених до виконання завдань в зоні особливого режиму в районі державного кордону України з Республікою Молдова» та наказу МВС України від 27.08.1992 № 543, з 17 березня 1992 року для осіб органів внутрішніх справ, залучених до виконання завдань у зоні особливого режиму в районі державного кордону України з Республікою Молдова встановлено зарахування періоду служби у зазначеній зоні до вислуги рокiв для призначення пенсійного забезпечення на пільгових умовах - один місяць за півтора місяці.

Отже, законодавством визначено, що таким категоріям осіб як позивач до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа проходила службу в органах внутрішніх справ на блок постах під час військового конфлікту в Придністровській Молдавській республіці в період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 року.

Проаналізувавши матеріали справі, суд бачить, що у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до календарної вислуги років ОСОБА_1 вислугу років у пільговому обчисленні за період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби, але відповідач у своєму відзиві заперечує, у зв`язку з тим, що законодавство чітко розділяє пільговий період та календарний, а тому якось ототожнювати їх, а тим більше враховувати один в інший буде порушенням норм законодавства.

Спираючись на Постанову № 393 від 17 липня 1992 р. про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, пільгове зарахування окремих видів служби, передбачене Постановою №393, не суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та може застосовуватися одночасно із Законом.

З огляду на наведене та враховуючи лист управління МВС України у Вінницькій області від 17.03.2022 року №А-23/12/03-2022, в якому зазначено, що на підставі Наказу УВС Вінницької області від 21.01.1993 року №19, позивачу при призначенні пенсійного забезпечення у пільговому обчисленні має зараховуватись період служби з 17 серпня 1992 року по 01 жовтня 1993 року, при визначенні вислуги років для призначення пенсії, відповідач зобов`язаний був зарахувати на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відмова Головного управління МВС України в Одеській області від 10.05.2022 № 9/2354 щодо не зарахування до календарної вислуги років ОСОБА_1 вислугу років у пільговому обчисленні за період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби є протиправною, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років ОСОБА_1 вислугу років у пільговому обчисленні за період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління МВС України в Одеській області від 10.05.2022 № 9/2354 щодо не зарахування до календарної вислуги років ОСОБА_1 вислугу років у пільговому обчисленні за період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області здійснити перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років ОСОБА_1 вислугу років у пільговому обчисленні за період з 17.08.1992 року по 01.10.1993 з розрахунку один місяць служби за півтора місяці служби.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук