Справа № 640/34876/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Київ № 640/34876/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України"
доГоловного управління Держгеокадастру у Сумській області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне підприємство "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (, місцезнаходження: 40000, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 25) у наданні в постійне користування земельних ділянок Державному Підприємству «Дослідне Господарство Агрофірма «Надія» Інституту Сільського Господарства Північного Сходу Національної Академії Аграрних наук України»;

- скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (, місцезнаходження: 40000, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 25) «Про відмову у наданні в постійне користування земельних ділянок» від 24.05.2021 року №18-6538/16-21-СГ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (, місцезнаходження: 40000, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 25) видати Наказ про передачу у постійне користування земельні ділянки для ведення дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, для ведення сільського господарства Науково-дослідних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області загальною площею 1360, 6764 га Державному підприємству «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (, місцезнаходження: 42073, Сумська обл., Роменський р-н, село Перехрестівка, вул. Соборна, будинок 63) за наступними кадастровими номерами: кадастровий номер земельної ділянки/площа земельної ділянки, га

:01:002:0075/26,1100:01:002:0084/66,8100:01:002:0071/15,4100:01:002:0072/14,7100:01:002:0070/2,3100:01:002:0073/2,2100:01:002:0081/104,1100:01:002:0082/70,1100:01:002:0080/39,7100:03:001:0177/83,0100:03:001:0168/15,100:03:001:0167/15,100:03:001:0164/26,13

:03:001:0175/30,7

:03:001:0163/5,6100:03:001:0166/129,8100:03:001:0174/96,7100:03:001:0170/22,2100:03:001:0169/26.5100:03:001:0171/2,9

:03:001:0172/79,100:03:001:0176/61,8100:03:001:0181/147,8100:03:001:0178/19,9100:02:002:0005/16,0100:02:002:0004/12,0100:02:005:0003/83,7100:02:005:0002/102,5100:02:003:0002/40,9624

- зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (, місцезнаходження: 03680, місто Київ, вул. Народного Ополчення, будинок 3) розробити, у межах своїх повноважень, план заходів щодо повернення у постійне користування Державному підприємству «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (. місцезнаходження: 42073, Сумська обл., Роменський р-н, село Перехрестівка, вул. Соборна, будинок 63) земельних ділянок загальною площею 3943,4910 га.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ДП «ДГ Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України є правонаступником в частині землі, майна, майнових прав і зобов`язань державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Національної академії аграрних наук України» і у його постійному користуванні знаходяться землі загальною площею 3944,2297 га, що встановлено постановою Сумського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2017 року у справі № 818/1066/17, яка набрала законної сили 20 листопада 2017 року.

У той же час, за результатами розгляду звернення позивача про надання ДП «Дослідне господарство Агрофірма «НАДІЯ» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України у постійне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області загальною площею 1360, 6764 га, Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області було відмовлено у задоволенні відповідного звернення, що було оформлено оскаржуваним наказом.

Таку відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси Державного Підприємства «Дослідне Господарство Агрофірма «Надія» Інституту Сільського Господарства Північного Сходу Національної Академії Аграрних наук України», оскільки нормами ст. 24 та 92 ЗК України чітко передбачено право на набуття земельних ділянок із земель державної та комунальної власності у постійне користування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказаною ухвалою відповідачу надано час для надання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

29 грудня 2021 року Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив обґрунтовано тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області було правомірно та обґрунтовано відмовлено Позивачу у наданні запитуваних земельних ділянок у користування, оскільки частина запитуваних земельних ділянок згідно Наказу Головного управління № 432 від 09.08.2017 включена до переліку земельних ділянок, права на які може бути виставлено на земельні торги; на запитувані земельні ділянки ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13.03.2020 у справі № 991/2120/20 накладено арешт із встановленням заборони на відчуження та розпорядження ними; на час повторного звернення Позивача з клопотанням та на теперішній час Головне управління не має повноважень з розпорядження запитуваними земельними ділянками; Позивачем не деталізовано переліку земельних ділянок та не долучено документів, що посвідчують його право користування, на землі площею 3943,4910 га, щодо яких Позивач просить розробити «план повернення»; в судовому порядку неодноразово було підтверджено відсутність у Позивача права постійного користування запитуваними земельними ділянками.

11 січня 2022 року Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив обґрунтовано тим, що в межах кримінальної справи №991/2120120 ухвалою Вищого антикорупційного суду накладено арешт та встановлено заборону відчуження та розпорядження земельними ділянками вказаними позивачем в позовній заявi та заявi про уточнення та збільшення позовних вимог.

Як зазначає відповідач 2, виконання судового рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 14 КАС України та ст. 370 КАС України, яке набрало законної сили є безумовним для виконання суб`єктом владних повноважень якому воно адресовано. Судові рішення обов`язкові до виконання, не залежно від того чи мають сторони сумніви щодо їх законності та можуть оскаржуватися в апеляційній чи касаційній інстанціях.

У той же час, час щодо права розпоряджатися земельними ділянками вказаними в позовній заяві та заяві про уточнення та збільшення позовних вимог та безпідставності вимог щодо зобов`язання судом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області видати наказ про передачу у постійне користування земельних ділянок площею 1360,6764 га, та щодо зобов`язання Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру розробити план заходів щодо повернення у постійне користування 3943,4910 га, відповідач 2 звертає увагу, що виходячи з норм Закон України «Про землеустрій» Державна служба України з питань геодезії картографії та кадастру не наділена повноваженнями щодо розроблення документації із землеустрою

Отже, на думку відповідача 2, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог ДП ДГА НАДІЯ щодо зобов`язання судом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області видати наказ про передачу у постійне користування земельних ділянок площею 1360,6764 га, та не передбачені па законодавчому рівні повноваження щодо розроблення документації із землеустрою за Державною службою України з питань геодезії картографії та кадастру не передбачені з якими позивач звертається до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1.1. статуту, затвердженого Президентом НААН України 08.02.2018 року, державне підприємство «Дослідне господарство Агрофірма «НАДІЯ» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» засноване на державній власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управлінням державним майном. Положеннями 2.1. статуту передбачено, що Підприємство, як юридична особа, є державним сільськогосподарським підприємством.

21 квітня 2021 року Державне Підприємство «Дослідне Господарство Агрофірма «Надія» Інституту Сільського Господарства Північного Сходу Національної Академії Аграрних наук України» звернулося до начальника Головного управління Держгеокадастру в Сумській області Усика Н.А. із клопотанням № 112 про надання у постійне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області загальною площею 1360, 6764 га.

Неотримавши відповіді на свої звернення, 25 жовтня 2021 року Державне Підприємство «Дослідне Господарство Агрофірма «Надія» Інституту Сільського Господарства Північного Сходу Національної Академії Аграрних наук України» повторно звернулося із клопотанням № 242 про надання у постійне користування земельних ділянок до начальника Головного управління Держгеокадастру в Сумській області Усика Н.А.

24 листопада 2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, за результатами звернення, листом за № Д-6758-1976/21-2, повідомило позивача про відсутність відповідних повноважень на розпорядження відповідними земельними ділянками, оскільки дані вони перебувають у комунальній власності територіальної громади.

Одночасно вказаним листом позивача повідомлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, за результатами розгляду клопотання про надання Державному підприємству «Дослідне Господарство Агрофірма «Надія» Інституту Сільського Господарства Північного Сходу Національної Академії Аграрних наук України» у постійне користування земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1360,6764 га., за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані на території Перехрестівської ради Роменського району Сумської області, прийнято наказ від 24.05.2021 року №18-6538/16-21-СГ «Про відмову у наданні в постійне користування земельних ділянок».

Вважаючи протиправною зазначену відмову, а також протиправними дії відповідачів з вказаного приводу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною другою статті 19 Основного Закону визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (далі - Земельний кодекс України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно з частиною другою статті 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Частиною другою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України закріплено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України.

Так, положеннями статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульований статтею 123 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з частиною 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 статті 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з частиною 6 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Частиною 12 статті 123 ЗК України передбачено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно з частиною 15 статті 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Відповідно до частини 16 статті 123 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як було встановлено вище, позивачу наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 24.05.2021 року №18-6538/16-21-СГ було відмовлено у наданні в постійне користування земельних ділянок за наступними кадастровими номерами: кадастровий номер земельної ділянки/площа земельної ділянки, га - № :01:002:0075/26,1521; № :01:002:0084/66,8287; № :01:002:0071/15,4155; № :01:002:0072/14,7324; № :01:002:0070/2,3891; № :01:002:0073/2,2591; № :01:002:0081/104,1234; № :01:002:0082/70,1004; № :01:002:0080/39,7456; № :03:001:0177/83,0218; № :03:001:0168/15,481; № :03:001:0167/15,375; № :03:001:0164/26,13; № :03:001:0175/30,7; № :03:001:0163/5,6201; № :03:001:0166/129,8464; № :03:001:0174/96,7829; № :03:001:0170/22,2563; № :03:001:0169/26.5608; № :03:001:0171/2,9; № :03:001:0172/79,379; № :03:001:0176/61,8289; № :03:001:0181/147,8296; № :03:001:0178/19,9476; № :02:002:0005/16,0144; № :02:002:0004/12,0330; № :02:005:0003/83,7064; № :02:005:0002/102,5545; № :02:003:0002/40,9624, у зв`язку з тим, що на вказані земельні ділянки ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13.03.2020 р. у справі № 991/2120/20 накладено арешт із встановленням заборони на відчуження та розпорядження, а також через включення частини з них до переліку земельних ділянок, права на які може бути виставлено на земельні торги.

Судом встановлено, що на час прийняття оскаржуваного рішення та вчинення відповідачем 1 оскаржуваних дій, вказана вище ухвала суду була чинною.

При цьому суд враховує поняття арешту та його завдання, що регламентовані положеннями ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, оскільки ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13.03.2020 року у справі № 991/2120/20 накладено арешт із встановленням заборони на відчуження та розпорядження земельними ділянками, в тому числі і тими, на які позивач просить надати йому дозвіл постійного користування, виходячи з обов`язковості виконання судового рішення на всій території України, суд приходить до переконання, що до моменту зняття арешту з відповідних земельних ділянок Головному управлінню Держгеокадастру у Сумській області заборонено приймати будь-які рішення, в тому числі і надання в постійне користування земельних ділянок, незалежно від наявності права зацікавленого суб`єкта на такі земельні ділянки.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 240/6035/18 (провадження № К/9901/28252/19).

Одночасно, суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною четвертою статті 134 Земельного кодексу України передбачено земельні ділянки, які не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності.

Статтею 136 Земельного кодексу України встановлено порядок підготовки лотів для продажу на земельних торгах.

Відповідно до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до частини третьої статті 135 Земельного кодексу України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач як розпорядник земель комунальної власності відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги.

При цьому, положеннями частини третьої статті 136 Земельного кодексу України встановлено імперативну та безальтернативну заборону відчуження в будь-який спосіб земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Отже, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди на які буде продано на земельних торгах (аукціоні), виключає можливість відчуження цих земельних ділянок її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №815/3059/17, від 17.10.2019 у справі №823/1120/16, від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

У справі №620/1058/19 Верховний Суд вказав, що приписи статті 136 Земельного кодексу України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Як встановлено під час розгляду справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09.08.2017 року № 432 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0070, :01:002:0073, :03:001:0163, :03:001:0171 включені до переліку земельних ділянок, права на які може бути виставлено на земельні торги.

Таким чином, оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0070, :01:002:0073, :03:001:0163, :03:001:0171 включені до переліку земельних ділянок, права на які може бути виставлено на земельні торги, в силу приписів частини п`ятої статті 136 Земельного кодексу України є підставою для відмови у надання дозволу на розробку проекту землеустрою до завершення торгів.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності будь-якої з обставин, визначених частиною другою статті 134 Земельного кодексу України, за наявності яких спірні земельні ділянки комунальної власності не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач 1, відмовляючи позивачу у наданні в постійне користування земельних ділянок, дотримався вимог Земельного кодексу України, дане рішення є таким, що відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм, суд

не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (, місцезнаходження: 40000, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 25) «Про відмову у наданні в постійне користування земельних ділянок» від 24.05.2021 року №18-6538/16-21-СГ, у зв`язку із чим відповідна вимога не підлягає до задоволення.

При цьому, щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (, місцезнаходження: 40000, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 25) у наданні в постійне користування земельних ділянок Державному Підприємству «Дослідне Господарство Агрофірма «Надія» Інституту Сільського Господарства Північного Сходу Національної Академії Аграрних наук України», суд зазначає таке.

Як встановлено вище, позивач 25 жовтня 2021 року повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області зі зверненням про надання йому про надання у постійне користування відповідних земельних ділянок, за результатами розгляду якого відповідачем 1 повідомлено про відсутність у нього відповідних повноважень з вказаного питання.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" №1423-IX від 28.04.2021 року, який забрав чинності 27.05.2021 року, розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

"24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради….".

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Факт оформлення права власності чи користування на земельну ділянку підтверджується внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також отриманням документу, що підтверджує проведення державної реєстрації права на земельну ділянку.

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документом, який підтверджує факт виникнення права при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є витяг з Державного реєстру речових прав.

Під час розгляду справи, позивачем не надано документу, який би підтверджував факт виникнення у ДП «ДГ АФ «НАДІЯ» ІСГ ПС НААН України права постійного користування на земельні ділянки 3944.2297 га, так само як і не надано належних та допустимих доказів віднесення вказаних земель до земель Національної академії наук України.

Поряд з цим, факт відсутності у позивача документу, який би підтверджував виникнення у нього права постійного користування на земельні ділянки 3944.2297 га підтверджується постановою Верховного Суду від 11.03.2021 року по справі № 480/680/19 згідно якої встановлено, що судами попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи не встановлено наявності у ДП «ДГ АФ «Надія» доказів отримання акта на право користування земельною ділянкою або іншого правовстановлюючого документа, виданого та зареєстрованого відповідно до вимог статті 20 Земельного кодексу Української РСР 1970 року, статей 23, 30 Земельного кодексу України 1990 року або статей 125, 126 Земельного кодексу України у чинній редакції.

Також, відсутність права постійного користування у ДП «ДГ АФ «Надія» було встановлено під час розгляду в Господарському суді Сумської області справи № 920/281/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Довіра 2008» (далі ТОВ «АФ «Довіра 2008») до НААН України, ДП ДГ «Іскра», ДП «ДГ АФ «Надія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права оренди земельних ділянок та визнання відсутності прав розпорядження і користування. Так, в своєму рішенні від 18.08.2021 Господарський суд Сумської області зазначив: «Суд не погоджується з доводами відповідачів щодо наявності у НААН України права розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області та наявності права постійного користування землями сільськогосподарського призначення у ДП "ДГ "Іскра" площею 3111,3749 га і у ДП "ДГ "Надія" площею 3944,2297 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області».

За вказаних обставин, суд не бере до уваги надану позивачем технічну документацію із землеустрою по інвентаризації земель та складанню документів та виготовлені на її підставі витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, які на його думку, посвідчують право на земельні ділянки ДП ДГ АФ «Надія» на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Таким чином, суд приходить до переконання, що з 27.05.2021 року до повноважень відповідачів, як органу виконавчої влади, не належало право розпорядження землями комунальної власності Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, у тому числі і щодо передачі земельних ділянок у постійне користування, у порядку, передбаченому статтею 123 цього Кодексу.

А тому, за вказаних обставин, суд приходить до переконання, що надаючи відповідь на звернення позивача від 25.10.2021 року, в діях відповідача 1 відсутні ознаки протиправності, у зв`язку з чим вимога про визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (, місцезнаходження: 40000, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 25) у наданні в постійне користування земельних ділянок Державному Підприємству «Дослідне Господарство Агрофірма «Надія» Інституту Сільського Господарства Північного Сходу Національної Академії Аграрних наук України», також до задоволення не підлягає.

Отже, оскільки під час розгляду даної справи судом встановлено відповідність дій та рішень відповідача 2 приписам ч. 2 ст. 2 КАС України при відмові у наданні в постійне користування земельних ділянок, не може підлягати до задоволення і вимога про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (, місцезнаходження: 40000, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 25) видати Наказ про передачу у постійне користування земельні ділянки для ведення дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, для ведення сільського господарства Науково-дослідних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області загальною площею 1360, 6764 га Державному підприємству «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (, місцезнаходження: 42073, Сумська обл., Роменський р-н, село Перехрестівка, вул. Соборна, будинок 63) за наступними кадастровими номерами: кадастровий номер земельної ділянки/площа земельної ділянки, га - № :01:002:0075/26,1521; № :01:002:0084/66,8287; № :01:002:0071/15,4155; № :01:002:0072/14,7324; № :01:002:0070/2,3891; № :01:002:0073/2,2591; № :01:002:0081/104,1234; № :01:002:0082/70,1004; № :01:002:0080/39,7456; № :03:001:0177/83,0218; № :03:001:0168/15,481; № :03:001:0167/15,375; № :03:001:0164/26,13; № :03:001:0175/30,7; № :03:001:0163/5,6201; № :03:001:0166/129,8464; № :03:001:0174/96,7829; № :03:001:0170/22,2563; № :03:001:0169/26.5608; № :03:001:0171/2,9; № :03:001:0172/79,379; № :03:001:0176/61,8289; № :03:001:0181/147,8296; № :03:001:0178/19,9476; № :02:002:0005/16,0144; № :02:002:0004/12,0330; № :02:005:0003/83,7064; № :02:005:0002/102,5545; № :02:003:0002/40,9624 та зобов`язання Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (, місцезнаходження: 03680, місто Київ, вул. Народного Ополчення, будинок 3) розробити, у межах своїх повноважень, план заходів щодо повернення у постійне користування Державному підприємству «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (. місцезнаходження: 42073, Сумська обл., Роменський р-н, село Перехрестівка, вул. Соборна, будинок 63) земельних ділянок загальною площею 3943,4910 га.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій.

Натомість, позивачем не доведено та не надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачем судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя І.М. Погрібніченко