Справа № 946/5556/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 946/5556/21
Головуючий в 1 інстанції: Баннікова Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Болтушенка А.О.,

за участю представника апелянта Димченка К.Г.,

представника відповідача Нагнибіди О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

01 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову поліцейського УПП в Одеській області лейтенанта поліції Паламарчук Євгена Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 976681 від 14.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП за керування транспортним засобом з перевищенням швидкості, що було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТСО01062. На переконання позивача, належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 Закону України «Про національну поліцію» та інспектор поліції не мав права вимірювати швидкість зазначеним приладом в ручному режимі.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 № ТСО01062 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» та Інструкцією щодо використання приладу, а отже інспектор поліції мав всі підстави для вимірювання швидкості транспортного засобу за допомогою цього приладу в ручному режимі, що не суперечить ст..40 Закону України «Про національну поліцію». Інспектором патрульної поліції дотримана процедура розгляду справи, постанова є обґрунтованою та винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовної заяви.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що ручне розміщення асів вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам чинного законодавства.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

14 червня 2021 року інспектором ІПП ДПП в Одеській області Паламарчуком Є.М. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 976681, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 122 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Постановою встановлено, що 14 червня 2021 року о 16.03 годині у м. Ізмаїл по пр.Суворова,131 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X5 НОМЕР_1 у населеному пункті, рухався зі швидкістю 73 км/годину, чим порушив ПДР України. Швидкість виміряно приладом TruCam LTI 20/20 № ТСО01062 (а.с.66).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інспектор поліції має право здійснювати вимірювання швидкості руху транспортного засобу лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 № ТСО01062, тримаючи його у руках, та без встановлення інформаційного знаку.

Судова колегія погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Частиною 2 ст.283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Враховуючи зазначені в наведених вище нормах вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вважає, що спірна постанова відповідає вказаним вимогам, крім того, в постанові зазначено, що відео фіксація була здійснена на TruCam LTI 20/20 № ТСО01062.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Дослідивши долучені представником відповідача фотознімки та відеофіксацію з приладу TruCam LTI 20/20 № ТСО01062, фото та відеозапис надані позивачем, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X5 ВН9504 ІЕ 14 червня 2021 року о 16.03 годині у м. Ізмаїл по пр.Суворова,131, рухався із швидкістю 73 км/ч, замість допустимої 50 км/ч.

Отже, порушено швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором поліції ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху автомобілю тримаючи прилад TruCam в руках та відсутність знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

З наведеного вбачається, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Колегія суддів вважає помилковими твердження позивача про те, що в силу приписів ст.40 Закону України «Про національну поліцію» відповідач не мав права використовувати зазначений засіб вимірювальної техніки не в автоматичному режимі, оскільки дана норма закону не виключає можливість використання органами поліції вимірювачів швидкості руху, які не є стаціонарними.

При цьому, згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/91949 від 21.07.2020 року, чинного до 23.07.2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCaM LTI 20/20 № ТС001062, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі становить +/- 2 м/год в діапазоні від 2 до 200 ки/год.

Крім того, з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року за №22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Викладене підтверджує органів поліції, що лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на триногі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах.

Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001062) містить інформацію про обставини події, а всі необхідні реквізити.

Висновки суду першої інстанції, що інспектор поліції має право здійснювати вимірювання швидкості руху т.з. лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20 тримаючи його у руках, та без встановлення інформаційного знаку, є вірними і не суперечать ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Судова колегія враховує, що обмеження швидкості в населеному пункті становить 50 км/год, відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП настає при перевищенні обмеження швидкості більщ ніж на 20 км/год, що з врахуванням похибки TruCam свідчить про швидкість, яка має перевищувати 72 км/год.

Порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч.2 ст.40 Закону №580-VIII, щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки, не розповсюджуються на спірні відносини.

Додатково судова колегія враховує доводи відповідача, що УПП в Одеській області ДПП не є балансоутримувачем доріг в Одеській області м. Ізмаїл, просп. Суворова та не здійснює монтаж дорожніх знаків, не є розпорядником інформації щодо наявності або відсутності дорожніх знаків на вказаній ділянці дороги;.

УПП в Одеській області до матеріалів справи долучено відповідь на його запит до житлово-комунального господарства в м. Ізмаїл з проханням надати інформацію щодо розміщення дорожніх знак 5.70 (фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху) в м. Ізмаїл на просп. Суворова. Згідно відповіді житлово-комунального господарства в м. Ізмаїл, дорожні знаки 5.70 (Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху) з табличками 7.2.1 «Зона д встановлені на вулицях: проспект Суворова, проспект Миру, вул. Нахімова, вул. Некрасова, вул. Шевченка, вул. Телеграфна, вул. Репіна, Болградське шосе з обох напрямків, з дотриманням вимог Правил дорожнього руху (а.с.76).

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" згідно з висновком якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму у населеному пункті.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що надані відповідачем суду докази повністю підтверджують порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР України, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 976681 від 14.06.2021 року є правомірною, винесеною з дотриманням вимог встановлених КУпАП та скасуванню не підлягає.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко