Справа № 280/12704/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 серпня 2022 року Справа № 280/12704/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо перерахунку та виплати судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 25 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно, виходячи з розміру посадового окладу судді на рівні 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2019 року, з врахуванням виплачених сум;

зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату недоплаченої суддівської винагороди судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 за період з 25 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно, виходячи з розміру окладу судді на рівні 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2019 року в сумі 161 714 грн., з врахуванням раніше виплачених сум і з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

допустити до негайного викоанння рішення рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць;

зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначає про те, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 530/ко-19 від 24 червня 2019 року позивача визнано таким, що відповідає займаній посаді. Вказане рішення мало набути чинності з дня ухвалення такого рішення за умови його підтримки не менше 11 членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів на пленарному засіданні. Проте, у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року повноваження діючого складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України припинилися. В той же час, 20 червня 2020 року набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX, прикінцевими положеннями якого установлено, що Вища рада правосуддя у період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалює без рекомендації чи подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України рішення про внесення Президенту України подання про призначення на посаду судді, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, якщо до набрання чинності цим Законом колегією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України було визнано суддю таким, що відповідає займаній посаді. На виконання положень вказаного закону, 11 лютого 2021 року Вища рада правосуддя прийняла рішення № 324/0/15-21 «Про внесення Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області». Указом Президента України «Про призначення суддів» від 01 грудня 2021 року № 612/2021 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області. Враховуючи вищевикладене, на теперішній час процедура кваліфікаційного оцінювання щодо позивача завершена і ОСОБА_1 вважається таким, що пройшов кваліфікаційне оцінювання з дня ухвалення рішення Вищою кваліфікаційною комісією суддів № 530/ко-19, а саме,- з 24 червня 2019 року. Отже, з урахуванням пункту 22 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з 25 червня 2019 року позивач мав право на отримання суддівської винагороди у розмірі посадового окладу 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року (48 025,00 грн.). Натомість, згіно розрахункових листів заробітної плати ОСОБА_1 за червень грудень 2019 року позивачу, всупереч вимог пункту 22 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідачем нараховувалась та виплачувалась суддівська винагорода у розмірі посадового окладу 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (28 815,00 грн.).

Також, позивачем подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у матеріалах справи доказами.

Ухвалою від 22 грудня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із його невідповідністю вимогам статтей 160-161 КАС України.

У строки, встановлені ухвалою від 22 грудня 2021 року позивачем усунуто недоліки адміністративного позову.

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 10 лютого 2022 року.

26 січня 2022 року через підсистему «Електронний суд» позивачем до суду подано клопотання про проведення підготовчого засіданння, призначеного на 10 лютого 2022 року, а також усіх судових засідань в подальшому, без його участі.

09 лютого 2022 року на адресу суду надійшов відзив територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (вх. № 9931), у якому відповідач зазначає про те, що з урахуванням положень пункту 4.10.5, підпункту 4.10.6 пункту 4.10. Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 (далі Регламент), остаточним рішенням у межах кваліфікаційного оцінювання, проведеного згідно з пунктом 20 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі подання Громадською радою доброчесності висновку, є рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді (відповідності судді займаній посаді), ухвалене Комісією у складі колегії, за умови його підтримання не менше ніж одинадцятьма членами Комісії. Таким чином, підставою для встановлення суддям посадових окладів у розмірах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було остаточне рішення про проходження кваліфікаційною комісією суддів України, ухвалене у порядку, встановленому пунктом 4.10. Регламенту. Також, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області звертає увагу суду на те, що повноваження членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX, припинились з 07 листопада 2019 року. Відтак, до 07 листопада 2019 року включно рішення про внесення Президентові України подання про призначення на посаду судді, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, ухвалювались Вищою радою правосуддя виключно за рекомендацією або поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Зважаючи на вищевикладене, а також з огляду на те, що станом на 25 червня 2019 року було відсутнє рішення, ухвалене Вищою кваліфікаційною комісією суддів у порядку, встановленому частиною 1 статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пунктом 4.10. Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, стосовно підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя у відповідному суді, у територіального управління були відсутні будь-які правові підстави для здійснення перерахунку суддівської винагороди позивача за період з 25 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року виходячи із розміру посадового окладу 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказані обставини, на думку ТУ ДСА України в Запорізькій області, свідчать про безпідставніть заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та на наявність підстав для відмови в задоволені його позову.

Разом із відзивом на позов ОСОБА_1 територіальним управлінням до суду подано клопотання про залучення Державної судової адміністрації України у якості співвідповідача по справі, разом із доказами його направлення засобами поштового зв`язку на адресу позивача.

Представник територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області у підготовче засідання, призначене на 10 лютого 2022 року, проти закінчення підготовчого засідання не заперечувала.

Протокольною ухвалою від 10 лютого 2022 року закінчено підготовче провадження в адміністративній справі № 280/12704/21 та призначено справу до розгляду по суті на 10 березня 2022 року..

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської федерації в Україні введений воєнний стан.

Враховуючи зазначені обставини, призначене на 10 березня 2022 року судове засідання не відбулось, та його було відкладено на 09 червня 2022 року.

У судове засідання, призначене на 09 червня 2022 року, сторони не з`явились. Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

09 червня 2022 року на електронну адресу суду суду надійшло клопотання представника ТУ ДСА України в Запорізькій області про вирішення питання щодо залучення Державної судової адміністрації України у якості співвідповідача по справі № 280/12704/21.

Ухвалою суду від 09 червня 2022 року Державну судову адміністрацію України залучено у якості співвідповідача, розгляд справи розпочато спочатку, засідання призначено на 25 серпня 2022 року.

04 липня 2022 року через підсистему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про проведення засідання, призначеного на 25 серпня 2022 року, без його участі. Позов просив задовольнити.

Представник Державної судової адміністрації України в засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судвого засідання повідомлений належним чином. Жодних заяв та клопотань від Державної судової адміністрації України на адресу суду не надходило.

25 серпня 2022 року представник ТУ ДСА України в Запорізькій області в судове засідання з`явилась, подала клопотання, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовову ОСОБА_1 в повному обсязі та тазначає про те, що не заперечує проти розгляду адміністративної справи № 280/12704/21 в порядку письмового провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків, суд дійшов висновку про можливість призначення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Указом Предидента України «Про призначення суддів» від 27 червня 2013 року № 352/2013 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області строком на 5 років.

Наказом голови Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 липня 2013 року № 36 ОСОБА_1 зараховано до штату Михайлівського районного суду Запорізької області.

Повноваження судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 припинилися 27 червня 2018 року у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено.

Наказом виконуючого обов`язки голови Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2018 року № 78 ОСОБА_1 з 04 грудня 2018 року встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу, як такому, що має стаж роботи, станом на 04 грудня 2018 року більше 5 років (8 років 4 місяці 26 днів).

Частинами 1 - 2 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, абзацом першим пункту 22 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачалось, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 23 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року 2453-VI.

Згідно з пунктом 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Частиною 1 статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

Відповідно до частини 1 статті 87 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

Згідно частини 1 статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 затверджено Регламент Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі Регламент).

Пунктом 4.10. Регламенту унормовано порядок розгляду Комісією інформації щодо судді (кандидата на посаду судді), висновку про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, наданих Громадською радою доброчесності.

Згідно з підпунктами 4.10.7, 4.10.8 пункту 4.10 Регламенту за результатами співбесіди Комісія у складі колегії ухвалює рішення про підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді або про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

У разі ухвалення Комісією у пленарному складі рішення про підтримку рішення Комісії, ухваленого у складі колегії про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді згідно з абзацом другим частини першої статті 88 Закону, обставини, викладені у висновку, не підлягають повторному розгляду під час наступних процедур кваліфікаційного оцінювання відповідного судді (кандидата на посаду судді).

Відповідно до пункту 4.10.5. Регламенту за результатами співбесіди Комісія у складі колегії ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

У разі ухвалення рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за наявності висновку ухвалюється протокольне рішення про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки зазначеного рішення відповідно до вимог абзацу другого частини першої статті 88 Закону.

Рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді набирає чинності з дня ухвалення цього рішення у разі, якщо воно буде підтримане не менше ніж одинадцятьма членами Комісії згідно з абзацом другим частини першої статті 88 Закону або у разі надходження до Комісії рішення Громадської ради доброчесності про скасування відповідного висновку до моменту його розгляду Комісією у пленарному складі. У разі надання Громадською радою доброчесності до Комісії рішення про скасування висновку до моменту його розгляду Комісією у пленарному складі питання щодо набрання чинності рішенням про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді розглядається Комісією відповідно до абзацу першого підпункту 4.13.3 пункту 4.13 цього Регламенту.

З урахуванням положень пункту 4.10.5 Регламенту рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді набирає чинності з дня його ухвалення виключно у разі підтримання вказаного рішення не менше ніж одинадцятьма членами Комісії або у разі у разі надходження до Комісії рішення Громадської ради доброчесності про скасування відповідного висновку до моменту його розгляду Комісією у пленарному складі.

Відповідно до підпункту 4.10.6 пункту 4.10 Регламенту на засіданні Комісії у пленарному складі з підстави, визначеної абзацом другим частини першої статті 88 Закону, розгляду підлягають рішення Комісії, ухвалені у складі колегії про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді, висновок та пояснення судді (кандидата на посаду судді), обставини, документи та матеріали, які були предметом розгляду під час співбесіди.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 .

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 червня 2019 року № 530/ко-19 суддю Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 визнано таким, що відповідає займаній посаді.

Вказане рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від містить інформацію щодо наданання 17 червня 2019 року Громадською радою доброчесності до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України висновку про невідповідність судді Михайлівського районного суду Запорізкої області ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, який 24 червня 2019 року був залишений Комісією без розгляду.

Також, рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 24 червня 2019 року № 530/ко-19 містить інформацію щодо порядку набрання вказаним рішенням законної сили в порядку, визначеному підпунктом 4.10.8. пункту 4.10. розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Підпунктом 4.10.8. пункту 4.10. розділу IV Регламенту передбачено, що у разі ухвалення Комісією у пленарному складі рішення про підтримку рішення Комісії, ухваленого у складі колегії про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді згідно з абзацом другим частини першої статті 88 Закону, обставини, викладені у висновку, не підлягають повторному розгляду під час наступних процедур кваліфікаційного оцінювання відповідного судді (кандидата на посаду судді).

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 88 Закону України «Про судоутрій і статус суддів» якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

З вищевикладеного вбачається, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 24 червня 2019 року № 530/ко-19 набирає чинності з дня його підтримання не менше ніж одинадцятьма членами Комісії.

При цьому, позивачем до адміністративного позову не додано жодних доказів на підтвердження факту підтримання вищезазначеного рішення не менш ніж одинадцятьма членами Вищої кваліфікаційної комісії України.

Вищезазначене спростовує доводи позивача відносно набранням законної сили рішенням Вищої кваліфікаційної комісії України № 530/ко-19 від 24 червня 2019 року, а також свідчить про відсутність правових підстав для здійснення перерерахунку територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області його суддівської винагороди за період з 25 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року, виходячи із посадового окладу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2019 року.

З приводу доводів позивача відносно того, що з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX, він вважається таким, що відповідає займаній посаді з 24 червня 2019 року суд зазначає наступне.

Згіно пунту 2 Розділу ІІ Закону України Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX з дня набрання чинності цим Законом повноваження членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України припиняються, а керівник секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України призначається за результатами конкурсу з урахуванням вимог закону.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» набрав чинності 07 листопада 2019 року.

З урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX повноваження членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України припинились з 07 листопада 2019 року.

20 червня 2020 року набрав чинності Закон Украни «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX Вища рада правосуддя ухвалює без рекомендації чи подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України рішення про внесення Президенту України подання про призначення на посаду судді, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, у період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

З вищевикладеного вбачається, що у період з 24 червня до 07 листопада 2019 року включно рішення про внесення Президенту України подання про призначення на посаду судді, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, ухвалювались Вищою радою правосуддя виключно за рекомендацією або поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а з 20 червня 2020 року Вища рада правосуддя набула права ухвалювати рішення про внесення Президенту України подання про призначення на посаду судді, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено без рекомендації чи подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

У період з 08 листопада 2019 року по 19 червня 2020 року порядок ухвалення Вищою радою правосуддя рішень про внесення Президенту України подання про призначення на посаду судді, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, чинним законодавством врегульовано не було.

Так, у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX, а також припиненням повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішенням Вищої ради правосуддя від 11 лютого 2021 року № 324/0/15-21 Президентові України внесено подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області.

Указом Президента України від 01 грудня 2021 року № 612/2021 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області.

Абзацом 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа № 1-7/99) визначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як зазначалось у рішенні раніше, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX набрав чинності 20 червня 2020 року.

Таким чином, пунт 2 Розділу ІІ Закон України України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX, з урахуванням якого Вища рада правосуддя набула право ухвалювати рішення про внесення Президенту України подання про призначення на посаду судді, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено без рекомендації чи подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не має зворотньої сили та розповсюджує свою дію виключно на правовідносини, які виникли з 20 червня 2020 року.

Також, з вищевикладеного вбачається, що призначення ОСОБА_1 на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 04 червня 2020 року № 679-IX жодним чином не свідчить про набрання рішенням Вищої кваліфікаційної комісії України від 24 червня 2019 року № 530/ко-19 законної сили 24 червня 2019 року, оскільки з урахуванням абзацу 2 частини 1 статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та підпункту 4.10.8. пункту 4.10. розділу IV Регламенту вказане рішення набирає законної сили лише у разі його підтримки не менше ніж 11 членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Враховуючи той факт, що позивачем під час розгляду адміністративної справи № 280/12704/21 не було надано доказів на підтвердження факту підтримання рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 24 червня 2019 року № 530/ко-19 одинадцятьма членами комісії, що свідчило б про набрання вказаним рішенням законної сили, суд погоджується із доводами територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про відсутність підстав для проведення перерахунку суддівської винагороди судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 у період з 25 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно, виходячи з розміру посадового окладу судді на рівні 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено станом на 01 січня 2019 року.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (, пр. Соборний. 168, м. Запоріжжя, 69035), Державної судової адміністрації України (, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26 серпня 2022 року.

Суддя О.О. Артоуз