Справа № 560/7421/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7421/22
УХВАЛА

іменем України

30 серпня 2022 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Шевчук О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якій просить визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні йому виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи з 100% сум підвищення пенсії, передбаченої постановою КМУ №103 від 21.02.2018, та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи з 100% сум підвищення пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 20 липня 2022 року Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 , залишиа без руху. Вказав, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду з позовними вимогами не пропущено та доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами.

На виконання вимог зазначеної ухвали до суду надійшла заява, в якій представник позивача просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений строк звернення до суду.

Заява мотивована тим, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №520/2098/19, у якій викладена правова позиція щодо відсутності підстав для застосування судами положень нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України (в тому числі і постанови №103), незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.

Вказує на те, що в умовах воєнного стану, введеного в Україні з 24.02.2022 через початок військової агресії російської федерації, реалізація учасниками справи та їхніми представниками процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків є ускладеними, а тому це слід визнавати поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Оцінюючи наведені обставини, слід зазначити наступне.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася, або повинна була дізнатись про порушення. Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №810/384/17.

Законодавством передбачено, що у разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Предметом позовних вимог є дії відповідача щодо невиплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 виходячи з 100% сум підвищення пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103), з урахуванням виплачених сум.

На виконання Постанови №103 відповідач у 2018 році здійснив перерахунок пенсії позивача. Після перерахунку відповідно до Постанови №103 пенсія позивачу щомісячно виплачувалась в таких розмірах: з 01.01.2018 - 50%, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75%, з 01.01.2020 - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Отже, про порушення своїх прав щодо невиплати 100% від суми підвищення пенсії позивач повинен був дізнатися з 2018 року. Натомість, до суду позивач звернувся в серпні 2022 року, пропустивши шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами щодо перерахунку та виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019.

Суд враховує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

При цьому, суд звертає увагу, що у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступив від попередніх висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (щодо легалізації триваючого правопорушення у випадку залишення позовної заяви без розгляду), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (щодо початку перебігу строку звернення після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також містить положення, відповідно до яких право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996 у справі "Стаббігс та інш. проти Великобританії", рішення від 27.02.1980 у справі "Девеер проти Бельгії"). Отже, такі строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Враховуючи викладене, позивач пропустив визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду з вказаними вимогами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, обставини якими представник позивача обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, суду не надано.

У заяві про поновлення строку звернення до суду не повідомлено суду жодної обставини, існування якої об`єктивно перешкоджало позивачу звернутися до суду з позовом з дотриманням строків, визначених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №520/2098/19, то остання містить висновки, які насамперед стосуються застосування судами положень нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.

Суд зазначає, що про обставини, які порушують його право на пенсійне забезпечення (про розмір пенсійної виплати) позивач знав щомісяця, отримуючи її протягом спірного періоду з 01.01.2018 по 31.12.2019.

Поряд з цим, слід наголосити на тому, що у справі № 520/2098/19 позивач звернувся до адміністративного суду у березні 2019 року і його вимоги були розглянуті по суті. У цій справі позивач звернувся до суду по спливу 4 років з дати початку спірного періоду (01.01.2018) та 2 років з дати його закінчення (31.12.2019).

Позивач також посилається на введення воєнного стану в Україні як на поважну причину пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Початок військової агресії російської федерації проти України та введення 24.02.2022 воєнного стану в Україні безперечно є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у спірних правовідносинах сплинув задовго до 24.02.2022.

Отже, відсутні підстави вважати, що строк звернення до адміністративного суду пропущений позивачем саме у зв`язку з введенням воєнного стану.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись пунктом частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяО.П. Шевчук