Справа № 420/3450/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/3450/22
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

27.04.2022 року;

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.12.2019 року № на суму 34000 грн.;

скасувати податковий борг в сумі 34000 грн. по коду платежу 21081500 за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, який обліковується за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в Головному управлінні Державної податкової служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з грудня 2011 року по 09.10.2020 року позивачка була зареєстрована фізичною особою-підприємцем та перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. В грудні 2019 року територіальним управлінням податкового органу складено акт фактичної перевірки господарської одиниці про порушення позивачкою вимог законодавства у сфері державного регулювання обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та на його підставі застосовано штрафні санкції у сумі 34000 грн.

Оспорюючи правомірність податкового повідомлення-рішення та наявність податкової заборгованості, позивачка вказує, що рішення відповідача винесено з порушенням положень п.п. 58.1.2 п. 58.1, п. 58.3 ст. 58, п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, оскільки контролюючим органом зазначено невірну дату відповідного акту перевірки; не було складено акт, що засвідчує факт відмови платника податків від підписання чи його одержання, а податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Проаналізувавши положення п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.1, 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та з посиланням на приписи ст.ст. 15, 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481 від 19.12.1995 року, суд першої інстанції визначив, що провадження позивачкою господарської діяльності 06.03.2019 року без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами свідчить про обґрунтованість виявленого порушення ст. 15 вказаного Закону та застосування штрафних санкцій.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доводи позивачки про зазначення в оспорюваному рішенні невірної дати акту перевірки свідчить про формальність незгоди із податковим повідомленням-рішенням, а посилання позивачки на відсутність акту, що засвідчує факт відмови платника податків від його одержання, з одночасним направленням цього акту платнику, не свідчать про наявність достатніх правових підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 42.2 ст. 42, п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України і помилково не враховано, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків, якщо воно надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручено платнику податків або його законному представнику чи уповноваженому представнику.

Апелянт вказує, що спірним у цій справі є дотримання податковим органом положень податкового законодавства в частині вручення платнику документів та узгодження податкового зобов`язання, але під час вирішення спору судом не визначено, чи є податкове повідомлення-рішення протиправним та чи є податковий борг, який обліковується в управлінні податкового органу, узгодженим.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з 22.12.2011 року була зареєстрована фізичною особою-підприємцем та перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області.

12.12.2019 року ГУ ДПС в Одеській області на підставі наказу № 2479 від 11.12.2019 року проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності за адресою господарської одиниці: АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за результатом якої складено акт від 23.12.2019 року №667/15-32-32-05/ НОМЕР_1 .

Зазначеною перевіркою виявлено порушення позивачкою ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, а саме встановлено:

реалізацію сигарет «Винстон» за ціною 39,5 грн. 06.03.2019 року, пива Чернігівське за ціною 16.0 грн. 06.03.2019 року без ліцензії на право реалізації алкогольними напоями та тютюновими виробами.

На підставі виявлених порушень Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 року №, яким на підставі ст. 17 вказаного Закону, до позивачки застосовано штрафні санкції на загальну суму 34000 грн. (17000 грн. за кожне правопорушення).

09.10.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис №002004001 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за власним рішенням.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, посилаючись на його неправомірність, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.6, 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, наділені правом проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За правилами п. 80.1, п.п. 80.2.5 п. 80.2, п. 80.5, п. 80.7, п. 80.9, п. 80.10 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Слід враховувати, що відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Згідно із п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.

Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

У п.п. 86.5, 86.6 ст. 86 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Слід враховувати, що за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року №481 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), ліцензія (спеціальний дозвіл) це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Згідно із ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

У тому числі, за правилами п. 58.2 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Виходячи з обставин справи, судом першої інстанції вірно встановлено, що у спірному періоді позивачка має лiцензiї:

на право роздрібної торгiвлi алкогольними напоями №11 вiд 21.02.2018 року (терміном дії з 02.03.2018 року до 02.03.2019 року), а наступна лiцензiя №1900807 вiд 11.03.2018 року (термін дії з 11.03.2019 року до 11.03.2020 року);

на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №10 вiд 21.02.2018 року (терміном дії з 02.03.2018 року до 02.03.2019 року), а наступна ліцензія №1900717 вiд 11.03.2018 (термін дії з 11.03.2019 року до 11.03.2020 року).

Під час перевірки встановлений факт реалізації сигарет «Винстон» за ціною 39,5 грн. 06.03.2019 року, пива Чернігівське за ціною 16.0 грн. 06.03.2019 року без ліцензії на право реалізації алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Колегія суддів зазначає, що оспорення позивачкою порядку надсилання податкового повідомлення-рішення, тобто обставин, що виникли після його прийняття, на правомірність та обґрунтованість рішення відповідача не впливає.

Всі доводи позивачки зводяться до незгоди із узгодженістю податкового боргу, що, на переконання апеляційного суду, може мати місце у спорі про стягнення податкової заборгованості, а отже стосується інших правовідносин, ніж тих, що виникли у цій справі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що посилання позивачки на допущення в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні помилки в номері акту перевірки свідчать про технічні неточності цих даних, які на правомірність рішення суб`єкта владних повноважень не впливають.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали перевірки були надіслані позивачці засобами поштового зв`язку, чим спростовується твердження про безумовне невиконання податковим органом вимог законодавства щодо доведення платнику до відома результатів перевірки.

Таким чином, оскільки позивачем не наводиться обставин, які свідчать про необґрунтованість податкового зобов`язання та є безумовною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без задоволення.

Враховуючи, що висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв