Справа № 640/4284/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у встановленні судового контролю

20 липня 2022 року м. Київ № 640/4284/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м.

Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі по тексту - відповідач, ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невідшкодування позивачу суми податкової знижки за наслідками звітного 2018 року у розмірі 1269,00 грн.; зобов`язати відповідача подати до відповідного управління Державної казначейської служби України висновок про повернення позивачу коштів у розмірі 1269,00 грн., які зарахувати на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, код банку 14360570, призначення платежу: поповнення поточного рахунку НОМЕР_2 позивача, НОМЕР_3 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2020 адміністративний позов задоволено повністю.

Окружним адміністративним судом міста Києва 20.04.2021 видано виконавчий лист, у якому боржником значиться Головне управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 замінено сторону (боржника) за виконавчим листом від 20.04.2021 у справі № 640/4284/19 з Головного управління ДФС у м.Києві () на територіальний орган Державної податкової служби України, утворений як її відокремлений підрозділ ДПС, - Головне управління ДПС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Разом з тим, до Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем було надіслано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2020 у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування вищевказаної заяви позивач зазначає, що ГУ ДПС в м. Києві листом від 11.02.2022 на вимогу позивача повідомили, що з питання подання до відповідного органу Казначейства висновку про повернення ОСОБА_1 суми податку на яку зменшуються податкові зобов`язання з ПДФО у сумі 1269,00 грн., буде повідомлено додатково. Проте, станом на момент звернення з даною заявою до суду ані повернутих коштів, ані іншої відповіді стосовно намірів відповідача виконати вищезазначене рішення суду позивач не отримала.

У зв`язку із зазначеним позивач вважає, що податковим органом в добровільному порядку не виконується рішення суду, яке набрало законної сили.

Розглянувши по суті подану позивачем заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 640/4284/19, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, за правилами частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої інстанції може як під час прийняття рішення у справі, так і після прийняття рішення у разі існування ризику його невиконання. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як встановлено судом з матеріалів справи, з метою добровільного виконання рішення суду позивачем до податкового органу було направлено вимогу від 12.01.2022 щодо невідкладного подання до органу Казначейства висновку про повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 1269,00 грн.

У відповідь на подану позивачем вимогу ГУ ДПС у місті Києві листом від 11.02.2022 № 402/Б/26-15-24-1810/ЗВГ зазначив, зо з питання подання до органу Казначейства висновку про повернення ОСОБА_1 суми податку на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з використанням права на податкову знижку у сумі 1269,00 грн. буде повідомлено додатково.

Станом на день розгляду даного клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у суду відсутня інформацію щодо подальшого ходу розгляду податковим органом питання про повернення спірної суми коштів позивачу.

При цьому, суд звертає увагу, що з метою виконання судового рішення у справі №640/4284/19 20.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист стосовно зобов`язання підготувати та подати до відповідного органу Казначейства висновок про повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 1269,00 грн. шляхом зарахування їх на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, код банку 14360570, призначення платежу: поповнення поточного рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , НОМЕР_3 .

Отже, заходи примусового виконання рішень здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», що в свою чергу дає підстави суду прийти до висновку, що позивач має право звернутись до суду в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси в процесі виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу, що Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» № 11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд наголошує, що відповідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Як вже було зазначено вище, позивачем було отримано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду.

В матеріалах справи докази завершення державним виконавцем виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 відсутні.

Таким чином, під час розгляду даної заяви судом не було встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, а звернення до суду із даною заявою є передчасним.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши аргументи та доводи позивача, суд не вбачає підстав для задоволення заяви останнього про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 640/4284/19.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суду у справі № 640/4284/19 від 20.11.2020 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук