Справа № 240/3801/22
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Житомир справа № 240/3801/22

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної службі України з безпеки на транспорті, третя особа - В.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Ходаківський Є.В про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника відділу нагляду (контролю) Ходаківського Є.В. від 25 січня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень.

В обґрунтування позову зазначав, що постанова від 25.01.2022 №309633 є протиправною та необґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки не було жодних підстав для застосування штрафу за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Стверджує, що під час розгляду матеріалів про накладення адміністративно - господарського штрафу не враховано обставини, які мають значення у спірних правовідносинах, оскільки уповноваженими особами відповідача не взято до уваги той факт, що транспортний засіб "МАН", номерний знак НОМЕР_1 , на підставі договору оренди взято позивачем у платне строкове користування для власних потреб.

Також особами управління в акті не вказана назва суб`єкта господарювання, який допустив дане порушення законодавства про автомобільний транспорт, що вже по собі є порушенням діючого законодавства, оскільки в акті повинно бути зазначено хто конкретно допустив відповідне порушення

Отже, службовими особами управлінням порушено процедури як оформлення результатів перевірки так і застосування адміністративно-господарського штрафу, передбачені п.20-30 Порядку № 1567, що є самостійними підставами для скасування оспорюваної постанови.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Державна служба України з безпеки на транспорті, у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подала відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що за результатами розгляду отриманих документів прийнято постанову про стягнення з позивача адміністративно-господарського штрафу.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, 01.12.2021 посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на 286 км. + 274 м а/д М-21 Виступовичі-Житомир-М. Подільський Вінницької області, під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку №002305 від 26.11.2021, було проведено перевірку транспортного засобу МАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Під час перевірки даного транспортного засобу встановлено, що водієм ОСОБА_2 здійснювалися внутрішні вантажні перевезення за відсутності документів, визначених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України 14.10.997 №363, а саме: товарно-транспортної накладної встановленої форми.

За результатами перевірки транспортного засобу складено акт від 01.12.2021 №305651 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

В подальшому, за результатами розгляду справи про порушення, було прийнято постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу від 25.01.2022 №309633.

Не погоджуючись з даною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (зі змінами та доповненнями; далі - Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закону України № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною першою статті 5 Закону № 2344-III визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

У відповідності до частини 14 статті 6 Закону № 2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ч.12 ст.6 Закону № 2344-III).

У розумінні абз. 18 статті 1 згаданого Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з ч.1 ст.34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення наведено у статті 48 Закону № 2344-III.

У силу статті 34 Закону України № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів замовників визначають Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі Правила).

Відповідно до пункту 11.1 цих Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 України № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільного перевізника застосовується адміністративно-господарський штраф за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як попередньо встановлено судом, посадовими особами відповідача за наявних повноважень було здійснено захід контролю щодо транспортного засобу МАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За результатами перевірки складено акт від 01.12.2021 №305651, яким зафіксовано факт здійснення внутрішніх вантажних перевезень за відсутності товарно-транспортної накладної встановленої.

Слід зауважити, що водієм під час перевірки було надано видатку накладну від 01.12.2021 №17, в якій постачальником зазначено ТОВ "Блік-стандарт".

Інших документів щодо прав на товар, що перевозився контролюючому органу надано не було.

У зв`язку з вказаним відповідачем акт про проведення перевірки було складено стосовно ТОВ "Блік - стандарт".

В свою чергу водій, що ознайомлений зі складеним актом, про що свідчить його підпис у ньому, заперечень щодо наявного порушення не висловив.

В подальшому контролюючий орган викликав на розгляд справи для надання пояснень представника ТОВ "Блік - стандарт", який повідомив, що транспортний засіб МАN, реєстраційний номер НОМЕР_2 було передано у володіння та користування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 на підставі договору від 30.11.2021.

У зв`язку з вказаним, позивачу направлено повідомлення про розгляд справи від 11.01.2022 за вих. №687/25/24-22 рекомендованим листом з повідомленням.

На розгляд справи про порушення ОСОБА_1 з`явився та надав пояснення та довідку на підтвердження факту наявності в його штаті водія ОСОБА_2 .

Слід звернути увагу, що позивач факт відсутності товарно-транспортної накладної не заперечує.

Обґрунтовуючи позов, позивач стверджує про відсутність у нього обов`язку надавати товарну-транспортну накладну, поза як вантаж, що перевозився був власного виробництва та для власних потреб.

Однак, надана водієм видаткова накладна спростовує факт перевезення вантажу для власних потреб.

Надані до матеріалів справи довідка, про те, що водій ОСОБА_2 працює у позивача та договір про отримання у тимчасове платне володіння транспортного засобу МАN, реєстраційний номер НОМЕР_2 та акт прийому передачі до нього, дозволяють суду зробити висновок, що ОСОБА_1 є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах, а тому зобов`язаний був надати перевіряючим товарно-транспортну накладну.

Крім того, відсутність зауважень водія у акті перевірки спростовує сумніви у наявності протиправного характеру в діях перевіряючих.

Таким чином у відповідача були підстави для притягнення позивача до відповідальності, передбаченою статтею 60 Закону України №2344-ІІІ та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем при складанні акту перевірки Порядку №1567, зокрема той факт, що управлінням в акті не вказано суб`єкта господарювання, який допустив дане порушення, слід вказати наступне.

Під час перевірки, суб`єкту владних повноважень не було надано відповідні документи, зокрема товарно-транспортну накладну, що дозволяло встановити факт наявності порушення, однак позбавляло можливості встановити особу порушника.

Лише в ході розгляду справи, управлінням, після отримання договору платного користування було встановлено особу перевізника, що допустила наявне порушення.

Слід зауважити, аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що уся відповідальність за дотримання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", покладається на водія та перевізника, але аж ніяк не на власника автомобіля (якщо останній не є перевізником).

Крім того, сам по собі акт, лише фіксує наявність обставин порушень, не вважається рішенням суб`єкта владних повноважень та не має юридичних наслідків.

Водночас, після встановлення особи порушника, відповідачем вжито всіх необхідних заходів з метою розгляду справи у відповідності з Порядком №1567.

Згідно пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком З.

Згідно п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Сторонами не заперечується факт розгляду справи та подальше прийняття спірної постанови за участі ОСОБА_1 .

Відтак, управлінням дотримано процедуру розгляду справи та не проігноровано право позивача на надання пояснень та доказів на спростування виявленого порушення.

Крім того, твердження позивача про невірне визначення статусу позивача у спірній постанові не приймається до уваги судом, поза як постанова складена за формою згідно додатку 5 до Порядку КМУ від 20.05.2013 №422, яка містить поле для заповнення з вказівкою зазначити: найменування суб`єкта господарювання, прізвище та ініціали фізичної особи - суб`єкта господарювання.

Також в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження обґрунтування позивача про помилковість зазначення порушення з посиланням на норму статті у акті перевірки. Так, контролюючим органом у акті перевірки вказано, що під час перевірки виявлено порушення ст.34 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та вказано, що відповідальність за виявлене порушення передбачено абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірну постанову від 25 січня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 гривень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_3 ) відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва