Справа № 950/392/22
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 950/392/22
Номер провадження 2-а/950/11/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

17 серпня 2022 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі Сивоконь А.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №561483 від 27 грудня 2021 р., нечинною та її скасування;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, в якій просить: поновити йому строк для подачі даного позову про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №561483 від 27 грудня 2021 р.; визнати нечинним та скасувати зазначене рішення суб`єкта владних повноважень; провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ №561483 від 27 грудня 2021 р. його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. Як зазначено в оскаржуваній постанові, він керував автомобілем ВАЗ 21063 н.з НОМЕР_1 , який переобладнано ГБО для роботи на ЗНГ, чим водій порушив п.п.31.1. ПДР. З таким рішенням він не згоден повністю, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності підстав для його зупинення працівниками поліції, йому не роз`яснювалися права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, підпис на оскаржуваній постанові вчинено не ним, а іншою особою. Крім цього, інспектором поліції не вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. При цьому ним було надано пояснення, що в багажнику автомобіля мається лише балон під майбутню установку для роботи на ЗНГ, який до речі був порожній, а інші елементи (газові трубопроводи, вентилі, редуктор високого тиску, підігрівник газу, електромагнітний клапан, газовий редуктор низького тиску, карбюратор-змішувач) майбутньої газової установки взагалі ще не встановлені і автомобіль працює виключно на бензині, а не на газу. Зазначені пояснення не були прийняті до уваги поліцейськими і вони відмовилися оглядати моторний відсік автомобіля на предмет встановлення зазначених елементів установки для роботи на ЗНГ. Також позивач просить врахувати те, що копія оскаржуваної постанови не була йому вручена ні 27.12.2021р., ні протягом трьох послідуючих днів, вона не була також і направлена йому за місцем проживання в цей строк. З її змістом він зміг ознайомитися лише після отримання 15.02.2022р. її копії на адвокатський запит. Тому просить поновити строк для подачі даного позову, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася. В наданій заяві просила справу розглядати у її відсутності, проти позову заперечила, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням прав позивача, а вина ОСОБА_1 у скоєному є доведеною повністю належними та достатніми доказами.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Між сторонами мають місце адміністративні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого у справі про адміністративне правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що постановою поліцейського СРПП ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області капрала поліції Маліч В.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 561483 від 27.12.2021 р. позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 9).

Зазначеним рішенням ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 27.12.2021 в 00:45 год. у м. Лебедині по вул. Будильська керував автомобілем ВАЗ 21063 н.з НОМЕР_1 , який переобладнано ГБО для роботи на ЗНГ, що є порушенням п.п. 31.1. ПДР.

Не погодившись з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що докази його вини відсутні, право на захист при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушено, а також поліцейським не враховано його пояснення, які доводять відсутність в його діях складу правопорушення.

Суд погоджується з такими доводами позивача та зазначає, що згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтями 245, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Вищенаведених вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 поліцейська не дотрималася, оскільки у справі відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, яке ставиться йому в вину. Стороною відповідача жодні фактичні дані (докази) в ході судового розгляду надані не були, а постанова, яка не є чинною в силу їх оскарження, відповідно не є таким доказом. У відзиві на позовну заяву представниця ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області посилається на відеозапис з місця адміністративного правопорушення, але такий доказ суду не надано. Так само не заявлялося клопотання про допит можливих свідків вчинення ОСОБА_1 правопорушення, які б могли підтвердити доводи сторони відповідача про правомірність прийнятого рішення.

Посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 зазначає, що в багажнику його автомобіля лежав лише балон, інше обладнання під майбутню установку для роботи на ЗНГ в автомобілі було відсутнє. Незважаючи на такі пояснення, поліцейська не перевірила та не впевнилася у зворотному, прийнявши рішення без достатніх підстав. При цьому, суд не ставить під сумнів вищевказані доводи позивача, оскільки ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області не надав відповідних доказів на їх спростування, тоді як за змістом положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також заслуговують на увагу пояснення ОСОБА_1 , що матеріали справи не містять доказів того, що йому роз`яснювалися права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Крім цього, суд зауважує й те, що зміст звинувачення ОСОБА_1 є неконкретним і згідно оскаржуваної постанови полягає у наступному.

«27.12.2021 00 год. 45 хв. в. м. Лебедин, вул. Будильська, 26 водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 н.з НОМЕР_1 , який переобладнано ГБО для роботи на ЗНГ, чим порушив п.п.31.1. ПДР.».

Відповідно до положень п. 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від від 10.10.2001 р. № 1306 технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Частина 1 статті 121 КУпАП, за якою винесено відносно ОСОБА_1 постанову БАВ № 561483 від 27.12.2021, передбачає відповідальність, в тому числі, за керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

З наведеного слідує висновок, що сам факт переобладнання транспортного засобу, про що зазначено у постанові, не є діянням, за яке настає відповідальність, передбачена КУпАП, на відміну від переобладнання транспортного засобу з порушенням встановлених правил, норм і стандартів.

Вказівки про те, що автомобіль ОСОБА_1 переобладнано ГБО для роботи на ЗНГ і таке переобладнання мало місце саме з порушенням, оскаржувана постанова не містить, так само як і не містить посилання на відповідні правила, норми чи стандарти, вимог яких цим переобладнанням не було дотримано.

Таким чином, суд вважає, що викладена в постанові фабула звинувачення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України, не є вичерпними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Таким чином, відповідальність особи та процедура притягнення особи до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 (Справа № 1-135/2018(5846/17) звернув увагу на те, що важливою гарантією дотримання прав та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Таким чином, оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 є недоведеною.

Тому, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови, як незаконної, та вважає, що провадження у справі про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки строк для подачі даного позову позивачем пропущено з поважної причини, про що свідчить відсутність у ній підпису ОСОБА_1 про отримання, адвокатський запит (а.с. 7) та відповідь ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області (а.с. 8), строк на оскарження такої постанови позивачеві слід поновити.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі даного позову про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №561483 від 27 грудня 2021 р.

Постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №561483 від 27 грудня 2021р., якою притягнуто ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. визнати нечинною та скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.08.2022.

Суддя О. В Чхайло