Справа № 400/4477/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 р. справа № 400/4477/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаПівденного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

провизнання протиправною та скасування постанови від 26.03.2021 року № 232529

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 26.03.2021 року № 232529 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8 500,0 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до нього застосовано штраф як до суб`єкта господарювання, яким він не є. Перевізником у спірних правовідносинах була інша особа. Відтак, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки вона прийнята на підставі матеріалів, які складені без встановлення належного суб`єкта відповідальності.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечує та зазначає, що згідно акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про зважування, позивачем допущено перевищення вагових обмежень. Дозвіл на проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування був відсутній.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач є власником транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу DONBUR, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

26.02.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область) проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт № 271006. В акті зафіксовано, що 26.02.2021 року на автодорозі М-05 проведено перевірку транспортного засобу позивача марки RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу DONBUR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 .

Перевіркою виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

26.02.2021 року складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 036705, акт № 026359 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування до акту № 026359 від 26.02.2021 року.

За результатами перевірки 26.03.2021 року відповідачем винесено постанову № 232529 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Вказаною постановою вирішено стягнути з позивача 8 500,0 грн. штрафу.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (надалі - Порядок № 1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З оскаржуваної постанови від 26.03.2021 року № 232529 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача в зв`язку з порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідальність за яке передбачена абзацом 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У відповідності до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Отже, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає саме автомобільний перевізник.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому, відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

При цьому, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за перевезення вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник.

З акту від 26.02.2021 року № 271006 судом встановлено, що під час вчинення порушення водієм ОСОБА_2 на транспортному засобі марки RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу DONBUR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалось транспортування вантажу згідно товарно-транспортної накладної № 19187 від 26.02.2021 року.

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

В матеріалах справи мається дві товарно-транспортних накладні, які датовані 26.02.2021 року з номером 19187.

Згідно товарно-транспортної накладної, яка надана позивачем, автомобільним перевізником є ОСОБА_3 , а згідно товарно-транспортної накладної, наданої відповідачем, автомобільним перевізником є ОСОБА_4 ФОП.

Позивачем на підтвердження того, що його помилково зазначено перевізником і він таким не являється, до суду надано договір оренди транспортного засобу № К-1 від 01.01.2021 року. Цим договором позивач ОСОБА_1 передав у платне користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричеп DONBUR, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно п. 8.2 договору, його укладено до 31.12.2021 року.

Також позивачем надано акти прийому-передачі транспортних засобів від 01.01.2021 року за №№ 1 та 2.

Згідно ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

1) дата і місце складання;

2) вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

3) автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

4) вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

5) транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

6) пункти завантаження і розвантаження.

Як вже зазначав суд, згідно товарно-транспортної накладної, яка надана позивачем, автомобільним перевізником є ОСОБА_3 , а згідно товарно-транспортної накладної, наданої відповідачем, автомобільним перевізником є Кононенко ФОП.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд зазначає, що транспортні засоби передані позивачем ОСОБА_1 у платне користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 , а згідно товарно-транспортної накладної від 26.02.2021 року № 19187, наданої відповідачем, автомобільним перевізником є Кононенко ФОП, в якій відсутні ім`я та по батькові автомобільного перевізника, що не дає можливості однозначно ідентифікувати перевізника.

Відтак, відомості про автомобільного перевізника у товарно-транспортній накладній від 26.02.2021 року № 19187, є неповними, так як вантажовідправником (ТОВ "Роздільнянський елеватор") не зазначено ім`я та по батькові автомобільного перевізника або податковий номер перевізника для його ідентифікації.

Враховуючи принцип індивідуальності юридичної відповідальності, відсутні підстави покладати на позивача тягар негативних наслідків та притягувати його до адміністративно-господарської відповідальності за формальне неповне виконання іншою юридичною особою (вантажовідправником) її обов`язків із повного внесення усіх відомостей до товарно-транспортної накладної.

Із наведеного слідує, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки його транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивач був перевізником вантажу, що виключає його відповідальність за перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

З огляду на положення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника та за вищенаведених обставин, підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, відсутні.

Встановлені судом обставини є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Судом не надається правова оцінка суті порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, оскільки позивач не має обов`язку доводити чи спростовувати суть господарського порушення, яке він не вчиняв.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати в даній справі складаються з судового збору, який позивач сплатив в розмірі 910,0 грн.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу судові витрати у виді судового збору в сумі 908,0 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст. 9, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ), задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область від 26.03.2021 року № 232529 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз