Справа № 620/793/22
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року Чернігів Справа № 620/793/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Михайлової І.О.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Данилевського О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича з винесення постанови щодо стягнення виконавчого збору від 14.12.2021 у ВП № 52996630 неправомірними;

- визнати незаконною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про стягнення виконавчого збору від 14.12.2021 ВП №52996630;

- визнати незаконною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 67918959 від 15.12.2021;

- визнати незаконною і скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про арешт майна боржника від 15.12.2021 у ВП № 67918959;

- визнати незаконною і скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 у ВП № 67918959.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до статті 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, що приймаючи оскаржувані постанови державний виконавець діяв у межах норм діючого законодавства. Виконавчий збір справляється саме за примусове виконання рішення суду, а не за виконання виконавчого документу.

Ухвалою суду від 30.08.2022, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання відмовлено Публічному акціонерному товариству "Укрексім Банк" у залученні їх в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки права та інтереси Публічного акціонерного товариства "Укрексім Банк" не будуть порушені рішенням по даній справі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист №2/750/1394/16, виданий 18.11.2016 Деснянським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрексім Банк" заборгованості в сумі 256101,52 грн.

28.11.2016 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52996630. Вказаною постановою було стягнено з боржника виконавчий збір у розмірі 25610,15 грн.

В рамках виконавчого провадження №52996630 старшим державним виконавцем 28.11.2016 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Вчинивши дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, старшим державним виконавцем встановлено, що боржник має відкриті рахунки в АТ «Ощадбанк». Керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника від 19.12.2017.

09.07.2018 старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на іменні акції ВАТ «Готельний комплекс «РУСЬ» міста Києва» у кількості 341 штука.

В подальшому, на підставі статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 52996630 передано до відповідача, а головним державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №59687481.

В рамках зведеного виконавчого провадження № 59687481 головним державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника №52996630 від 01.08.2019, 03.10.2019, 05.11.2019, 09.11.2020.

Крім того матеріали виконавчого провадження №52996630 містять розпорядження від 02.12.2020 про перерахування коштів стягувачу у сумі 26876,67 грн та відповідно відповідачу виконавчого збору у сумі 2687,67 грн.

Постановою від 13.04.2021 головний державний виконавець керуючись положеннями пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист стягувачу на підставі його заяви від 12.04.2021.

Разом з тим 14.12.2021 головним державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 22922,48 грн у виконавчому провадженні №52996630.

На виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 14.12.2021 №52996630 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 у виконавчому провадженні № 67918959.

В рамках виконавчого провадження №67918959 головним державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 та постанову про арешт майна боржника від 15.12.2021.

Вважаючи дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 14.12.2021 в межах виконавчого провадження № 52996630, постанов про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 та про арешт майна боржника від 15.12.2021 в межах виконавчого провадження №67918659 неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду с даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Спір у цій справі виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Проте суд враховує, що на виконанні у відповідача перебував виконавчий лист №2/750/1394/16, виданий 18.11.2016 Деснянським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрексім Банк" заборгованості в сумі 256101,52 грн.

28.11.2016 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52996630. Вказаною постановою було стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 25610,15 грн.

Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження №52996630 розпорядженням від 02.12.2020 стягувачу перераховано кошти лише у сумі 26876,67 грн та відповідно відповідачу виконавчий збір у сумі 2687,67 грн.

Постановою від 13.04.2021 головний державний виконавець керуючись положеннями пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист стягувачу на підставі його заяви від 12.04.2021.

Проте при розгляді даної справи суд враховує, що частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII, у редакції станом на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття ВП №52996630 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрексім Банк" заборгованості в сумі 256101,52 грн, а саме 18.11.2016 передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Отже матеріалами справи підтверджується, що відповідачем в рамках виконавчого провадження №52996630 з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрексім Банк" стягнута заборгованість у сумі 26876,67 грн, та з цієї суми стягнутий і виконавчий збір у сумі 2687,67 грн, що відповідає статті 27 Закону № 1404-VIII у редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд зауважує, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного суду України від 11.03.2020 у справі 2540/3203/18.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові про стягнення виконавчого збору від 14.12.2021 №52996630, а отже дії щодо винесення такої постанови та постанова не відповідають вимогам статті 27 Закону №1404-VIII та є протиправними, а постанова підлягає скасуванню.

За таких обставин суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.04.2018 у справі № 761/11524/15-ц (провадження № 61-1788св17).

Позовні вимоги щодо оскарження постанов: про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021; про арешт майна боржника від 15.12.2021 у виконавчому провадженні № 67918959 також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від першої позовної вимоги, яка судом задоволена.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави для розподілу судового збору згідно статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича з винесення постанови щодо стягнення виконавчого збору від 14.12.2021 у ВП № 52996630 неправомірними.

Визнати незаконною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про стягнення виконавчого збору від 14.12.2021 ВП №52996630.

Визнати незаконною і скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 67918959 від 15.12.2021.

Визнати незаконною і скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про арешт майна боржника від 15.12.2021 у ВП № 67918959.

Визнати незаконною і скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Данілевського Олега Миколайовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 у ВП № 67918959.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )

Відповідач: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (пр-т. Миру, буд. 43, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя В.В. Падій