Справа № 755/19986/21
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

у с т а н о в и в:

29 листопада 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: скасувати постанову серія БАБ №021846 від 21.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20400,00 грн., а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що постановою серія БАБ №021846 інспектора 1 взводу 2 батальйону 3 роти ПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта Гуравчук Миколи Володимировича від 21.10.2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн. Як вбачається з постанови в справі про адміністративне правопорушення серія БАБ №021846 від 21.10.2021 року о 03 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , позбавлений права керування ТЗ, а саме Дніпровським районним судом міста Києва від 01.09.2021 року на 12 місяців, чим порушив ПДР п. 21а. Позивач вважає вказану постанову незаконною та не обгрунтованою, та такою що підлягає скасування, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю з огляду на наступне. Позивач зазначає, що він не вчиняв порушення вказаного у постанові, не порушував правил дорожнього руху, оскільки не керував транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 . Так, 21.10.2021 року о 23 годині 50 хвилин за позивачем по місцю його проживання по АДРЕСА_1 , заїхав його товариш ОСОБА_2 на належному йому автомобілі «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого вони разом поїхали до нього додому за адресою: АДРЕСА_2 . Припаркувавши автомобіль на дорозі біля будинку, вони піднялись до квартири ОСОБА_2 , де продовжили дружнє спілкування. Близько 03 год 30 хв. Іноземцев попросив його спуститись на вулицю та забрати з його автомобіля гроші та документи на автомобіль, які він випадково залишив у салоні авто. Вийшовши на вулицю, позивач підійшов до автомобіля, відімкнув його та дістав з підлокотника гроші, водійське посвідчення ОСОБА_2 та технічний паспорт на автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 . Після чого зачинив автомобіль та попрямував по тротуару в бік житлового будинку по АДРЕСА_2 . В цей час поруч з позивачем на автодорозі зупинився патрульний автомобіль з якого вийшло два працівники поліції, які попросили позивача зупинитись та почали розпитувати його що позивач робить на вулиці у нічний час. Позивач пояснив працівникам поліції що за проханням товариша, який проживає поруч, з його дозволу, дістав з належного йому автомобіля документи та цінні речі, який той випадково залишив у середині автомобіля. Позивач вказує, що працівники поліції почали вимагати від нього пред`явити документи на автомобіль, паспорт та водійське посвідчення. Позивач надав їм посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 технічний паспорт на автомобіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , а також мобільний телефон, в якому працівники поліції виявили інформацію про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на 12 місяців від 01.09.2021 року. Позивач намагався пояснити викладені обставини працівникам поліції, однак вони якого не слухали на склали оскаржувану постанову не допитуючи свідків, які, як вказує позивач, були на місці скоєння правопорушення. Також. позивач вказує. що в оскаржуваній постанові працівниками поліції не додано жодного доказу, які б зафіксували керування позивачем автомобіля. При цьому, позивач стверджує, що він стояв на узбіччі дороги біля транспортного засобу. Таким чином, позивач вказує, що за відсутності в оскаржуваній постанові будь - яких посилань на докази, які б зафіксували скоєння позивачем правопорушення, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, вказане свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови. Також, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, не вказано місце вчинення правопорушення та технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вчинення правопорушення.

На підставі ухвали суду від 13 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку - відмовлено. Адміністративний позов повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року скасовано, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 16.05.2022 року поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання та витребувано докази.

09.08.2022 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Управління патрульної поліції у м. Києві Департамету патрульної поліції, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена інспектором у повній відповідності з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2021 року Інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Депатраменту патрульної поліції старшим лейтенантом Гуравчуком Миколою Володимировичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БАБ №021846, відповідно до якої. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 21.10.2022 року о 03 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, буд. 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , позбавлений права керувати транспортним засобом, а саме Дніпровський районний суд м. Києва від 01.09.2021 року на 12 місяців, чим порушив п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.п. 2.1 а ПДР України, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого виявляє причини та умови, що спричиняють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. п. 1, 2, 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

В той же час, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 121 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особив його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст.. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він не керував транспортним засобом, до оскаржуваної постанови не додано жодних доказів, які підтвердили керування позивачем транспортним засобом.

Кваліфікуючою ознакою за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування транспортним засобом.

Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» та п.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» - судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України "Про державну таємницю"

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, 01.09.2021 року постановою Дніпровського районного суду м.Києва (справа №759/13215/21) ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього на підставі ч.2 ст.36 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вказана постанова не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови відповідач був позбавлений права керування транспортним засобом.

Окрім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року (справа №18360/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно вказаної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Та на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП шляхом приєднання до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою суду, невідбутої частини адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеною постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 01.09.2021 року у справі №755/13215/21 відповідно, накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки два місяці шістнадцять днів.

З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що: « ОСОБА_1 , 21.10.2021 року, о 03-35 годині, у м. Києві по вул. Будівельників, 4, керував транспортним засобом «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.»

Згідно ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що постанова серії БАБ №021846 інспектора 1 взводу 2 батальйону 3 роти ПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта Гуравчук Миколи Володимировича від 21.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, складена у повній відповідності з діючим законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженої особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 222, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У х в а л и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 29.08.2022 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач - Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції(03048, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9).

Суддя -