Справа № 640/26770/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Київ № 640/26770/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
пропро визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 про відмову у наданні довідки про вартість неотриманого речового майна та виплаті компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням із військової служби, станом на 23.12.2019, що оформлена листом № 1208 від 22.03.2021;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати довідку про вартість неотриманого речового майна ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням із військової служби станом на 23.12.2019;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок із ОСОБА_1 за неоротимане речове майно у зв`язку із звільненням із військової служби 23.12.2019.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем відмовляючи у видачі довідки про розмір речового майна та виплати компенсації за неотримання останнього порушено вимоги чинного законодавства. Також позивач посилається на постанови Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №240/7697/18, від 03.10.2018 у справі №803/756/17 на підтвердження наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про відсутність у позивача права на отримання компенсації за неотримане речове майно, адже останній не має 5 років календарної вислуги у Збройних Силах України.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2 від 17.08.2016.

Відповідно до витягу із наказу Міністра оборони України від 19.12.2019 №714 відповідно до пункту 18 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 №113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури та пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказано звільнити з військової служби у запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) підполковника юстиції ОСОБА_1 , прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконання судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконання судових рішень у кримінальному провадження та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України (далі - Наказ №714).

Згідно вказаного наказу позивач перебуває у Збройних Силах України з 28.04.2015.

Наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2019 №1176-к на підставі статті 9 Закону України «Про прокуратуру», статті 15 Закону України «Про соціальний і правий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконання судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконання судових рішень у кримінальному провадження та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковника юстиції ОСОБА_1 з 23.12.2019 звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) та виключено зі списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення та направлено його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вказує позивач, 09.02.2021 він звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Листом від 12.02.2021 №591 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що під час його звільнення ним було подано рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про виплату компенсації вартості неотриманого речового майна. Одночасно з рапортом, був наданий витяг з наказу Міністра оборони України від 19.12.2019 №714, в якому чітко зазначено про проходження військової служби у Збройних Силах України з 28.04.2015 року.

Також у вказаному листі Військова частина НОМЕР_1 вказала, що під час оформлення відповідних документів у відділенні матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 проінформовано про вимоги відповідної інструкції та повідомлено про те, що у позивача відсутні законні підстави для отримання компенсації вартості неотриманого речового майна, оскільки сума загальної календарної (загальної, сумарної) вислуги років у Збройних Силах України на день звільнення становить: 4 роки, 7 місяців та 24 днів.

Окрім цього, у листі від 12.02.2021 №591 йде мова про те, що позивачу запропоновано отримати усі предмети номенклатури речової служби, які належали до видачі, але не було отримано відповідної згоди від останнього.

Приймаючи до уваги наведене відповідачем відмовлено позивачу у складанні довідки про вартість речового майна, що належить до видачі виходячи із закупівельної вартості та здійснення відповідної виплати.

За наслідком отримання вказаного листа ОСОБА_1 повторно звернувся із відповідною заявою до відповідача, до якої ним було долучено копію військового квитка, яким підтверджено наявність у нього календарної (загальної, сумарної) вислуги у Збройних Силах України (6 років 1 місяць 8 днів), тобто з урахуванням проходження строкової військової служби на посадах рядового та сержантського складу Збройних Сил України у період з 23.12.1994 по 06.06.1996.

Листом від 22.03.2021 №1208 відповідач повідомив, що відповідно пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, до спектру повноважень командира військової частини НОМЕР_1 не входить право звільнення з виданням відповідного наказу. Відповідні посадові особи військової частини НОМЕР_1 вповноважені діяти лише в межах наказу Міністра Оборони України (по особовому складу) від 19.12.2019 року №714, в якому не враховано проходження позивачем строкової військової служби. Право внесення змін в наказ чи його скасування належить лише органу (підприємству, установі, організації), який його видавав.

Окрім цього, у листі від 22.03.2021 №1208 Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління Державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі Порядок виплати компенсації вартості за неотримане речове майно) визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовців, а з метою отримання відповідних виплат позивач звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 вже після фактичного звільнення.

Враховуючи вище зазначене відповідач вважає, що правові підстави для складання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі виходячи із закупівельної вартості та здійснення відповідної виплати, відсутні.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем порушено його права та охоронювані законом інтереси, що стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно із статтею 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до частини 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, зберігаються продовольче, речове та інші види забезпечення, передбачені цією статтею, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178), який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація (далі - Порядок №178).

Згідно із пунктом 2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Відповідно до пунктів 3-5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

У той же час, завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці) визначає Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898 (далі - Інструкція №232).

Згідно із пунктом 2 розділу I Інструкції №232 основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Пунктом 4 розділу III Інструкції №232 регламентовано, зокрема, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року ДДЗ та ПМР надає до ЦУРЗ.

ЦУРЗ відповідно до наданих цін ДДЗ та ПМР складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.

Оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюються за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони.

Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється:

під час звільнення в запас або у відставку з правом носіння військової форми одягу за речове майно, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі;

під час звільнення в запас без права носіння військової форми одягу за речове майно пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини;

під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі;

під час звільнення військовослужбовців військової служби за призовом осіб офіцерського складу, призваних на 18 місяців, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання цього майна до дня виключення зі списків військової частини.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до наступних висновків.

По-перше, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року.

По-друге, особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідачем було повідомлено позивача про те, що під час його звільнення ним було подано рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про виплату компенсації вартості неотриманого речового майна.

Одночасно з рапортом, був наданий витяг з наказу Міністра оборони України від 19.12.2019 №714, в якому зазначено про проходження військової служби у Збройних Силах України з 28.04.2015 року.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 відмовлено ОСОБА_2 у видачі довідки про вартість речового майна, з огляду на відсутність у останнього, станом на час його звільнення з військової служби, календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження внесення змін до наказу Міністра оборони України від 19.12.2019 №714 в частині дати початку проходження позивачем військової служби в Збройних Силах України, враховуючи період проходження ним строкової військової служби на посадах рядового та сержантського складу Збройних Сил України у період з 23.12.1994 по 06.06.1996.

Отже, на переконання суду Військова частина НОМЕР_1 , відмовляючи ОСОБА_1 у видачі довідки про вартість речового майна та виплату компенсації, з урахуванням положень пункту 4 розділу III Інструкції №232 (абзац 10, у редакції чинній станом на час звільнення позивача із військової служби), діяла в порядок, спосіб та в межах наданих їй повноважень.

Між тим, суд вказує, що в межах адміністративної справи суд позбавлений можливості зарахувати позивачу строк проходження строкової військової служби на посадах рядового та сержантського складу Збройних Сил України у період з 23.12.1994 по 06.06.1996 до календарної вислуги, адже предметом розгляду не є внесення змін до наказу Міністра оборони України від 19.12.2019 №714 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Суд роз`яснює позивачу, що з метою захисту свого порушеного права останньому слід звернутися до Міністерства оборони України із заявою про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 19.12.2019 №714 в частині дати початку проходження ним військової служби в Збройних Силах України та, у разі відмови останнього у внесенні відповідних змін, оскаржити таку відмову до суду.

Беручи до уваги наведене у свій сукупності суд констатує, що станом на час вирішення спору по суті, за наявних матеріалів справи відповідачем не було порушено права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 .

У той же час суд вказує, що постанови Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №240/7697/18, від 03.10.2018 у справі №803/756/17 не можуть бути враховані при вирішенні даної адміністративної справи, адже спірні правовідносини не є аналогічними.

Так, у справі №240/7697/18 предметом розгляду була безпосередньо невиплата грошової компенсації за неотримане речове майно на підставі вже виданої довідки.

У справі №803/756/17 Верховним Судом приймалось рішення, з урахуванням положень Інструкції №232, яка не містила (станом на час виникнення спірних правовідносин) положень абзацу 10 пункту 4 розділу III Інструкції №232, які, у свою чергу підлягають до застосування судом в межах розгляду даної адміністративної справи.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, з урахуванням чого відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева