Справа № 496/6406/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 496/6406/21

Категорія:113070200 Головуючий в 1 інстанції: Пендюри Л.О.

Місце ухвалення: м. Біляївка

Дата складання повного тексту: 22.02.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі Укртрансбезпека) про:

- визнання протиправною та скасування постанови №00000989 від 10 листопада 2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, якою застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.;

- закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. Ознайомившись зі змістом постанови №00000989 від 10 листопада 2021 року, позивач вважає її такою, що не відповідає чинному законодавству, відомості, що зазначені в ній неправдивими, а тому така постанова підлягає обов`язковому скасуванню, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , транспортний засіб VOLVO FH 13.460 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ) д.н.з. НОМЕР_3 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. Право власності на даний транспортний засіб належить позивачу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , напівпричіп марки SCHMITZ SCF 24G (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 ) д.н.з. НОМЕР_6 , є спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом. З 05 листопада 2021 року по 06 листопада 2021 року автопоїзд, який складається із двох вищевказаних засобів застосовувався для здійснення перевезення вантажу, а саме пиломатеріалів обрізних хвойних в контейнері №TRHU7233934. На підтвердження даного факту додається копія CMR-накладної №б/н від 05 листопада 2021 року та копія навантажувального ордеру №ГП-0261966 від 06 листопада 2021 року. Відповідно до відомостей, зазначених у вищевказаних документах, вага вантажу складає 25 100 кілограм, вага тари, тобто контейнера №TRHU7233934 складає 3 700 кілограм. Тобто, загальна вага вантажу, який перевозив автомобіль позивача складає 28 800 кілограм. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 , транспортний засіб марки VOLVO FH 13.460 має масу без навантаження 8 700 кілограм. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , напівпричіп марки SCHMITZ SCF 24G д.н.з. НОМЕР_6 має масу без навантаження 5 470 кілограм. Таким чином, загальна маса автопоїзда з вантажем становила 42 970 кілограм, що не є перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм та була в межах 2% похибки.

Позивач зазначав, що в постанові не відображено, якою фактично була повна маса транспортного засобу, визначена технічною характеристикою транспортного засобу, якою є допустима повна маса даного транспортного засобу згідно п.22.5 ПДР України. Тобто, не відображено розрахунок перевищення позивачем, на транспортному засобі, допустимого розміру повної маси (ваги) під час дорожнього руху. Відповідач послався на порушення позивачем п.22.5 ПДР України, що передбачає допустиму повну масу контейнеровозів під час дорожнього руху понад 44 тони. Відповідно до CMR-накладної №б/н від 05 листопада 2021 року та приймального акту №ГП-0261966 від 06 листопада 2021 року, контейнер, який перевозився автомобілем позивача мав власний індивідуальний номер № НОМЕР_8 , тип контейнера: 45 G1; міжнародне позначення типу контейнера: 40 НС, відповідає міжнародним стандартам ISO 668, ISO 6346:1995. Маса контейнера складає 3 700 кілограм. Невідомо, яким чином відповідач вирахував перевищення позивачем нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 7,2%, тобто (на 7.682 тон), оскільки транспортний засіб - Volvo FH 13.460 типу - спеціалізований вантажний сідловий тягач був з спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом. І згідно п.22.5 ПДР України, як - Контейнеровозу, допустима загальної маса транспортного засобу - понад, тобто, більше, 44 000 кг, а на встановлених Укравтодором і Нацполіцією для них маршрутах до 46 тон. Тобто, під час дорожнього руху на вищевказаному транспортному засобі - Контейнеровозі, перевищення позивачем нормативних параметрів ваги, передбаченої п.22.5 ПДР України, не мало місце і протокол про порушення ПДР України складено помилково та протиправно, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00000989 від 10 листопада 2021 року, складену старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Н.Г. про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з Укртрансбезпеки на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі Укртрансбезпеки ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- як зазначено в оскарженій постанові, відповідачем зафіксовано в автоматичному режимі перевищення нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України загальної маси транспортного засобу на 7,2 %. А відтак, доводи позивача про те, що відповідність маси транспортного засобу нормативним параметрам, що визначені в п.22.5 ПДР України, підтверджена товарно-транспортною накладною є безпідставними і необґрунтованими, оскільки відповідно до абз.27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі Правила №363), товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до оскаржуваної постанови слугувало перевищення встановлених законодавством України габаритно- вагових норм від 5% до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. За відсутності документів, зокрема, в даному випадку дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. А відтак, відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III);

- подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваних постановах, а також підтверджуються: 1) фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) відеозаписом руху транспортного засобу через автоматичний пункт. Вказані докази також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.Ua/r/a/BM00000989/ та ін., яке зазначене в оскаржуваній постанові з ідентифікатором доступу, та можуть бути перевірені судом на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності. При цьому, технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі WIM-6, відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року №94, на підтвердження чого до відзиву додано копії сертифікатів перевірки типу, сертифікатів відповідності.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Укртрансбезпеки, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

10 листопада 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті, Колєснік Н.Г. у відношенні ОСОБА_1 складено постанову серії ВМ №00000989 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500 грн. за порушення п.22-5ПДР України.

Так, у вказаній постанові зазначено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 7,2% (7,682 тон).

Судом першої інстанції встановлено, що з вказаної постанови не вбачається яка вага транспортного засобу з вантажем, яку допустиму вагу для руху вказаного транспортного засобу було порушено.

Згідно свідоцтва про реєстрацію технічного засобу серії НОМЕР_1 , повна маса транспортного засобу, Volvo FH 13.460, тип вантажний сідловий тягач Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу, складає 25 700 кг, а без навантаження 8 700 кг.

Згідно свідоцтва про реєстрацію технічного засобу серії НОМЕР_9 , повна маса транспортного засобу, марки - SCHMITZ, модель SCF 24 G, тип напівпричіп-контейнеровоз, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить позивачу, складає 39 000 кг.

З даних CMR-накладної № б/н від 05 листопада 2021 року та копії навантажувального ордеру №ГП-0261966 від 06 листопада 2021 року вбачається, що вага контейнеру складає 3 700 кг, вантажу (пиломатеріалів) складає 25 100 кілограм, тобто, загальна маса автопоїзда з вантажем становила 42 970 кілограм (вага вантажу 25 100 кг +8 700 кг + 3 700 кг).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не доведено порушення позивачем вимог п.22-5 ПДР України, та порушенням ним вимог ч.2 ст. 132-1 КУпАП, не встановлено тих обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

На думку суду першої інстанції, відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції звернув увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. А в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.2 ст. 132-1 КУпАП, п.п.7, 11-17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, чинними ПДР України встановлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують хоча б один нормативно-ваговий параметр фактичної маси та/або навантаження на вісь. А відтак, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

При зверненні з даним позовом до суду та в обґрунтування вимог позовної заяви ОСОБА_1 , передусім, посилається на те, що спірну постанову оформлено з порушенням вимог Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 (далі Порядок №1174), та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512 (далі Інструкція №512).

Зокрема, позивач стверджував, що оскаржувана постанова не містить повного обсягу відомостей, які повинні бути у ній зафіксовані.

Колегія суддів, з приводу наведеного, зазначає наступне.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком №1174.

Відповідно до п.7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Пунктами 11-17 Порядку №1174 визначено, що автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

- засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

- місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

- найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

- дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);

- фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

- відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначено Інструкцією №512.

Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Згідно п.2 Розділу ІІ Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

З урахуванням матеріалів справи, колегія суддів констатує, що спірна постанова оформлена з порушенням вимог Порядку №1174 та Інструкції №512 (додатку №1).

Зокрема, у спірній постанові відсутні відомості щодо максимального дозволеного навантаження на вісь, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, виміряних з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також щодо допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Зазначаючи про перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,2% (7,682 тон) відповідачем не вказано масу транспортного засобу, встановлену при зважуванні, як і не вказано максимально допустиму вагу згідно чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб VOLVO FH 13.460 має масу без навантаження 8 700 кг, , вага вантажу складає 25 100 кг (відповідно до товаро-транспортної накладної (а.с.19)), напівпричіп марки SCHMITZ SCF 24G д.н.з. НОМЕР_6 має масу без навантаження 5 470 кг. Таким чином, загальна маса автопоїзда з вантажем становила 42 970 кг, тоді як максимально дозволена фактична маса становить 44 т, оскільки вищезазначений транспортний засіб є контейнеровозом.

Враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено п.3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ні Порядком №1174, а ні Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок зважування тощо), зазначення відповідних відомостей в постанові є обов`язковим та надає можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що апелянтом, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст. 77 КАС України покладається обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено перевищення встановленої законодавством загальної маси транспортного засобу на 7,2%, за що спірною постановою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) залишити без задоволення, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.