Справа № 640/22538/21
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Київ № 640/22538/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про:

- зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди роботи з 30.12.1990 по 30.11.1991 на посаді товарознавця у Центрі реалізації творчого потенціалу молоді заводу "Комуніст"; з 26.01.1992 по 20.12.1993 на посаді директора Малого колективного підприємства "МОДУС", створеного при комітеті комсомолу заводу "Комуніст", які не були включені до страхового стажу;

- зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком, повернувшись до розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.06.2021 №6073, тобто з дня звернення за пенсією.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем подано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, проте відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з неврахуванням періодів роботи позивача з 30.12.1990 по 30.11.1991, з 26.01.1992 по 20.12.1993, оскільки записи в трудовій книжці містять виправлення та не завірено підписом відповідальної особи.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що згідно з наданими документами та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, позивача страховий стаж становить 25 роки 6 місяців 5 днів. При цьому до страхового стажу не враховано періоди: з 30.12.1990 по 30.11.1991, оскільки вбачається виправлення в даті на звільнення, з 26.01.1992 по 20.12.1993, оскільки запис не завірено підписом відповідальної особи, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в закладах та організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (28 років), у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви від 02.06.2021 № 6073, позивачу відмовлено.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 60 річного віку, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право на призначення пенсії за віком.

Відповідачем не заперечується, що 02.06.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 11.06.2021 №2600-0211-8/96620 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що згідно з наданими документами та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, позивача страховий стаж становить 25 роки 6 місяців 5 днів. При цьому до страхового стажу не враховано періоди: з 30.12.1990 по 30.11.1991, оскільки вбачається виправлення в даті на звільнення, з 26.01.1992 по 20.12.1993, оскільки запис не завірено підписом відповідальної особи, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в закладах та організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Оскільки відсутній необхідний страховий стаж (28 років), у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви від 02.06.2021 № 6073, позивачу відмовлено.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернулась до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

Відповідно до статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша). Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта).

Відповідно до частини першої статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788), основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до приписів пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

У силу норм пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тож, з наведеного слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому, довідки від установ, підприємств виконують допоміжну/уточнюючу функцію, у разі наявності в трудовій книжці неточностей, незаповнених/втрачених даних.

Судом встановлено, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , копія якої наявна у матеріалах справи, позивач у періоди:

з 30.12.1990 по 30.11.1991 працювала на посаді товарознавця у Центрі реалізації творчого потенціалу молоді заводу "Комуніст";

з 26.01.1992 по 20.12.1993 працювала на посаді директора Малого колективного підприємства "Модус".

Згідно з довідкою від 15.07.2021 №12-17/316 Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією у відповідь на запит представника позивача стосовно надання довідки про підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 , яка з 30.12.1990 по 30.11.1991 працювала в Центрі реалізації творчого потенціалу молоді "Комуніст" Комітету комсомолу ВО "Комуніст" та з 26.01.1992 по 20.12.1993 в Малому колективному підприємстві "Модус" Шевченківського району м. Києва повідомлено, що документи з особового складу Центру реалізації творчого потенціалу молоді "Комуніст" Комітету комсомолу ВО "Комуніст" та Малого колективного підприємства "Модус" Шевченківського району м. Києва до архівного відділу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на довгострокове зберігання не передавалися і тому надати необхідні довідки ОСОБА_1 за 1990-1993 роки немає можливості. Інформація про місцезнаходження документів з особового складу вищевказаних організацій в архівному відділі відсутня.

В листі Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 11.06.2021 №2600-0211-8/96620 вказано, що до страхового стажу не враховано періоди: з 30.12.1990 по 30.11.1991, оскільки вбачається виправлення в даті на звільнення, з 26.01.1992 по 20.12.1993, оскільки запис не завірено підписом відповідальної особи, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в закладах та організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний фонд не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, відповідно наявність виправлення у трудовій книжці сталось з вини роботодавця, тому не може ставитись позивачу у вину і не повинно негативно впливати на його право на отримання пенсії.

Суд вважає, що не прийняття вказаних відповідачем обставин до уваги для зарахування стажу не може бути підставою для позбавлення конституційного права позивача на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на умовах відповідно до законодавства України.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу, а, отже, підлягають зарахуванню відповідачем при перерахунку пенсії позивача.

За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував до загального стажу роботи позивача періоди її роботи з 30.12.1990 по 30.11.1991 на посаді товарознавця у Центрі реалізації творчого потенціалу молоді заводу "Комуніст" та з 26.01.1992 по 20.12.1993 на посаді директора Малого колективного підприємства "Модус".

В частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком, повернувшись до розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.06.2021 №6073, тобто з дня звернення за пенсією, суд вказує, що призначення пенсії є дискреційними повноваженнями відповідача.

На думку суду, наведена вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2021 про призначення пенсії за віком, оскільки в рамках цієї адміністративної справи судом встановлювались обставини щодо наявності підстав для зарахування до загального стажу окремих періодів роботи позивача.

Також, варто зазначити, відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція від 11.08.2021 №0.0..1).

Оскільки позов задоволено частково на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоди роботи з 30.12.1990 по 30.11.1991 на посаді товарознавця у Центрі реалізації творчого потенціалу молоді заводу "Комуніст" та з 26.01.1992 по 20.12.1993 на посаді директора Малого колективного підприємства "Модус".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.06.2021 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн (вісімсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець