Справа № 215/1628/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2022 року Справа № 215/1628/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександра Леонідовича про визнання бездіяльності протиправною,-
29.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( далі позивач) до заступника начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександра Леонідовича ( далі відповідач), в якій позивач просить:
- встановлення відсутності компетенції (повноважень) заступника начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександра Леонідовича у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви 28.11.21р. вх С-11-П рішенням згідно ст. 144 Конституцією України зобов`язати КНП Центр перинної медико санітарної допомоги №1 КМР забезпечувати ОСОБА_1 , як ОНКО хвору людиу безкоштовними медикаментами, а не як осоу з інвалідністю і визнати відсутність відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю;
- встановлення відсутності компетенції ( повноважень) заступника начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександра Леонідовича у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви 28.11.21р. вх С-11-П зобов`язати начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В. знайти підприємство для обслуговування ремонту апаратів штучної вентиляції легенів та надати звіт про дату очистки всіх фільтрів цих апаратів і визнати відсутність відмови від такої процедри протиправною бездіяльністю;
- встановлення відсутності компетенції ( повноважень) заступника начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександра Леонідовича у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви 28.11.21р. вх С-11-П розпочати процедуру дисциплінарного стягнення начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу ОСОБА_2 за свідоме негативне втручання в моє лікування і визнати відсутність відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач допустив бездіяльність, яка виявилась у неналежному застосуванні управлінської функції у розумінні п.п. 18, 19 ч. 1ст. 4 КАС України, у невизначенності способу захисту інтересів ОСОБА_1 , правової позиціїст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст.ст. 6, 10, п. "а", "б" ст. 10, ст.ст. 31, 32, 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"; у непідкоренні ч. 1, 3ст. 49 Конституції України, ч. 4 ст. 4, п. "д" ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 38, ч. 3 ст. 39, ч. 3 ст. 43, 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" відповідно до заяви від 28.11.2021 року вх.№С-11-П.
Також за поясненнями позивача, відповідач відмовився здійснювати свої виконавчі функції та не прийняв рішення щодо розгляду її заяви. При цьому, як зазначила позивач, нормативно-правовий акт, індивідуальний акт за змістом п. 18, п. 19 ч. 1ст. 4 КАС України, є актом управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, а відповідач не визнає зміст та спрямованість діяльності держави, не вживає заходи для забезпечення гарантійвизначених ст.3, ч. 2 ст.28, ст. ст.34,49 Конституції України, не стоїть на захисті прав і основних свобод людини, не вживає заходів для забезпечення права на попередження за можливістю страждань і болю.
Таким чином, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення правового режиму розгляду її заяви, звернулась до адміністративного суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) учасників справи ( у письмовому провадженні).
Відповідачем надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що 28.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Криворізької міскьої ради з ряду питань, які стосуються лікування, надання безоплатних рецептів та ліків як онкохворій людині. Заяву зареєстровано за № С-748, розглянуто та надано обґрунтовану відповідь на звернення позивача в межах та порядку відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян`у робочому порядку. Крім того, відповідач зазначає, що виписка пільгових медикаментів проводиться згідно постанови КМУ від 17.08.1998 № 1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» де вказано, що безоплатно і на пільгових умовах відпускаються лікарські засоби, які зареєстровані в Україні в установленому порядку та включені до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я. Проте виписка препаратів, які включено за програмою «Доступні ліки» потрібно здійснювати після укладення декларації та з урахуванням постанови КМУ від 09.11.2016р. № 863, а позивач категорично відмовляється від укладання декларації з лікарем, що унеможливлює виписку безоплатних рецептів по програмі «Доступні ліки». З урахуванням викладеного, при розгляді скарги позивача від 28.11.2021 р. відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством. Окрім того, позовні вимоги є необґрунтованими. З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч.1ст.257 Кодексу адміністративного судочинства Україниза правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.2 ч.6ст.12 Кодексу адміністративного судочинства Українидля цілей цьогоКодексусправами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч. 8ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства Українипри розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
28.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Криворізької міської ради з заявою, у якій просила:
- самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і рішенням згідно ст. 144 Конституції України зобов`язати КНП Центр первинної медико санітарної допомоги №1 КМР забезпечувати ОСОБА_1 , як ОНКО хвору людину безкоштовними медикаментами, а не як особу з інвалідністю;
- розпочати процедуру дисциплінарного стягнення директору КНП Центр первинної медико санітарної допомоги №1 КМР ОСОБА_3 за свідоме негативне втручання в моє лікування і порушення зазначених правовоих норм;
- розпочати процедуру дисциплінарного стягнення начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу ОСОБА_2 за свідоме негативне втручання в моє лікування і порушення зазначених правовоих норм;
- частково загладити мої моральні страждання сумою у 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2379грн. х 1000= 2379000грн.;
- надати запрошення для мого представника ОСОБА_4 АДРЕСА_1 , з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду моєї заяви від 28.11.21р., а після її розгляду, висновки викласти в рішенні до правового порядку ст. 3, 19,22, 144 Конституції України, яке надати мені;
- надати належно завірені дві копії моєї заяви з вашими реєстраційними номерами;
- зобов`язати начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В. знайти підприємство для обслуговування, ремонту апаратів штучної вентиляції легенів та надати звіт про дату очистки всіх фільтрів цих апаратів.
Заяву було прийнято 04.01.2022 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради та присвоєно вхідний номер № С-11-П.
Заяву № С-11-П від 28.11.2021 року за належністю для вирішення питань по суті на адресу виконкому Криворізької міської ради.
19.11.2022 року Управлінням охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради було повідомлено листом за вих. № С-2-П/19-02-08, що для розгляду звернення ОСОБА_1 необхідний додатковий час та викладено прохання щодо продовження терміну розгляду зверненняю
02.02.2022 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради управління охорони здоров`я надано лист про розгляд звернення № С-2-П/19-02--8 на №С-11-П від 04.01.2022 року, яким роз`яснено порядок надання пільгових медикаментів відповідно до постанови КМУ від 17.08.1998 № 1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань».
Також наголошено на тому, що в рамках реформи медичної галузі для належного медичного обслуговування необхідно зукласти декларацію на медичне обслуговування з сімейним лікарем та запропоновано обрати сімейного лікаря.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другоюстатті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно достатті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з преамбулою Закону України «Про звернення громадян»(№393/96-ВР від 02.10.1996 р., далі - Закон №393) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною першою статті 1Закону №393 передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).
Визначення «заяви» (клопотання) міститься у частині 3статті 3 Закону України «Про звернення громадян» та означає, що звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно достатті 4 цього Законудо рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393 передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленомузакономпорядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно достатті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідаютьзаконуабо іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян`визначено термін розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє дійти висновку, що кожен громадянин в разі порушення його законних прав має право звернутися органів влади, їх посадових осіб із заявою (клопотанням), пропозицією чи скаргою, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень та повідомити про наслідки розгляду таких заяв (клопотань) з урахуванням їх функціональних обов`язків у порядку та з дотримання умов, визначених Законом України «Про звернення громадян».
У спірних правовідносинах позивач звернулась до начальника Криворізької міської ради із заявою від 28.12.2021 р., зареєстрованої в управлінні 04.01.2022 року за вх.№С-11-П.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду заяви позивача від 28.12.2021 р. за вх. №С-11-П Управлінням охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради було підготовлено позивачу письмову відповідь, що викладена у листі від 02.02.2022 р. за вих. №С-2-П/19-02-08.
Як встановлено судом, у листі від 02.02.2022 р. за вих. № С-2-П/19-02-08 було надано відповіді на усі питання, які порушені ОСОБА_1 у заяві від 04.01.2022 р. за вх. № С-11-П.
Отже, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду заяви від 04.01.2022 р. вх.№ С- 11-П, термінів розгляду, вирішення питань, заявлених у заяві від 04.01.2022 р. вх.№С- 11 -П, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку Управління охорони здоров`я Виконавчого комітету Криворізької міської ради матеріалами справи не встановлено.
У зв`язку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у не винесенні рішення за результатами розгляду заяви від 04.01.2022 вх.№С-11-П.
Доводи позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності, яка виявилась у не винесенні індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно до п.18,19,144Конституції України, безпідставні та необґрунтовані.
Письмова відповідь, надана на звернення громадян в порядкуЗакону України «Про звернення громадян», не може мати юридичної сили, оскільки відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин.
Письмова відповідь на звернення громадян не є правовим актом, а орган місцевого самоврядування не є суб`єктом правотворчої діяльності.
Враховуючи ту обставину, що заява позивача від 04.01.2022 р. за вх.№ С-11-П була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», за наслідками розгляду заяви від 04.01.2022 р. за вх.№ С-11-П відповідь позивачу була надана у повному обсязі на кожну вимогу заявника та у письмовій формі з направленням останньому на його адресу засобами поштового зв`язку, і чинним законодавством України не передбачено можливості надання правових актів у рамках розгляду звернення громадян згідно Закону України «Про звернення громадян», тому доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності через не винесення рішення в розумінні п. 18, 19 ч.1ст. 4 КАС України, безпідставні.
Виходячи з викладеного, а також меж заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, позивачем не доведено порушення відповідачем управлінської функції при розгляді і вирішенні заяви від 04.01.2022 вх.№ С-11-П.
Щодо вимоги позивача про встановлення відсутності компетенції (повноважень) заступника начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександра Леонідовича у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви 28.11.21р. вх С-11-П рішенням згідно ст. 144 Конституцією України зобов`язати КНП Центр перинної медико санітарної допомоги №1 КМР забезпечувати ОСОБА_1 , як ОНКО хвору людиу безкоштовними медикаментами, а не як осоу з інвалідністю і визнати відсутність відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення за рецептами безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб та порядок взаєморозрахунків лікувально-профілактичних закладів з аптеками, рецепти на отримання лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах дозволяється виписувати лікарям лікувально-профілактичних закладів системи Головного управління охорони здоров`я та інших відомств, котрі мають відповідні кошти на оплату рецептів.
Рецепти пільговим верствам населення на отримання лікарських засобів, виробів медичного призначення виписуються лікарями, використовуючи перелік (додаток 9), при пред`явленні документів, що підтверджують право особи на безоплатне та пільгове забезпечення лікарськими засобами. Номер і дата видачі документа заноситься в амбулаторну карту хворого.
До мтаеріалів адміністративної справи відповідачем 04.08.2022 року було надано інформаційну довідку від 21.01.2022 року № 94, що надано Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради відповідно до якої надано повну інормацію стосовно відвідування ОСОБА_1 лакірями та виписані рецепти на отримання пільгових медикаментів як онкохворій людині з 100% відшкодування вартості лікарського засобу та як інваліду І групи з відшкодуванням 50% вартості лікарських засобів для лікування супутніх захворювань.
З огляду на викладене, суд зазначає, що реалізувавши своє право на звернення до суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до відповідача із заявою (запитом) від 04.01.2022 року за вх. № С-11-П, на яку відповідачем у встановлений законом строк була надана письмова відповідь від 02.02.2022 року за вих. № С-2-П/19-02-08. При цьому, суд, дослідивши зміст листа, встановив, що відповідач надав відповідь на кожне з порушених позивачем у заяві питань в межах, наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку.
Також, суд зазначає, що надані відповідачем відповіді по суті порушених у зверненнях до державного органу питань є дискрецією органу державної влади.
За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьоюстатті 2 Кодексу адміністративного судочинства Україникритеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Тому, суд, перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача при розгляді заяви позивача щодо їх відповідності вимогам ч. 2ст. 2 КАС України, доходить висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при наданні позивачу відповіді на його заяву. Адже, відповідач надав суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази правомірності своїх дій щодо надання ним письмової відповіді на заяву (запит) позивача від 04.01.2022 року за вх.№С-11-П у межах повноважень та у спосіб, що передбачений КонституцієюУкраїни та законами України. Тим більше, що така відповідь була надана позивачу в порядку, визначеному ст.7, ст.18 Закону України «Про звернення громадян`і з урахуванням принципів ст. 34 Конституції України.
Відповідно дост. 90 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно дост. 76 Кодексу адміністративного судочинства Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положеньстатті 9 Кодексу адміністративного судочинства Українирозгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першоїстатті 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправністьрішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свогорішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваногорішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваногорішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд зазначає, що у межах заявленого позову позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність дій, що оскаржуються.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при наданні відповіді на заяву позивача від 04.01.2022 р. вх.№С-11-П відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Керуючись ст.ст.9,72-77,242-246,250,255,262,293,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника начальника управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради Лук`яненко Олександра Леонідовича про визнання бездіяльності протиправною - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук