Справа № 760/18409/20
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 760/18409/20

адміністративне провадження № К/9901/42158/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Тацій Л.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року (прийняту судом у складі судді Баргаміної Н.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Парінова А.Б., суддів: Ганечко О.М., Ключковича В.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (далі - Міноборони), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача та його сім`ї грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири, в розмірі 1 745 877,40 грн;

- зобов`язати відповідача в разі невиплати ним цієї суми грошової компенсації в цьому році здійснити її перерахунок при подальшій виплаті у зв`язку зі зміною відповідно показника обрахування, що визначається щорічним наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України;

- стягнути з відповідача на користь позивача та його сім`ї заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30.09.2020, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.01.2021 у відкритті провадження у справі № 760/18409/20 було відмовлено з тих підстав, що позивач, починаючи з 2016 року, неодноразово звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, у задоволенні яких йому було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16.06.2021 ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30.09.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 28.01.2021 було змінено з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові. Змінюючи рішення судів попередніх інстанцій, Верховний Суд вказав, що зазначена справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 21.07.2021 було задоволено заяву ОСОБА_1 про направлення справи для розгляду за встановленою юрисдикцією та передано справу № 760/18409/20 для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду 13.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 19.10.2021 ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву, виходив із того, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 в іншій справі № 750/3665/20 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому позивач просить:

- визнати право ОСОБА_1 на отримання його сім`єю у складі 5 (п`яти) осіб грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, на отримання якого мають законне право на підставі пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.06.2004 № 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частини третьої статті 50 Житлового кодексу України, Закону України від 11.06.2009 № 1510-IV "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань забезпечення житлом громадян" в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири в якій проживає, оскільки в цій квартирі законно залишаються проживати інші члени його сім`ї, які вже є окремими сім`ями;

- визнати незаконними та скасувати, з підстави передбаченої пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.06.2004 №1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частини третьої статті 50 Житлового кодексу України та Закону України від 11.06.2009 №1510-IV "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань забезпечення житлом громадян":

1) рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3, що оформлене у формі протоколу від 12.10.2018 № 16;

2) рішення комісії Міністерства оборони України з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями від 28.11.2018 № 350, щодо перевірки дотримання вимог законодавства при нарахуванні грошової компенсації за 2018 рік у Чернігівському гарнізоні, оформлене у формі протоколу і в якому в пропозиціях відносно сім`ї ОСОБА_1 виписало надуманий, безпідставний висновок «Доопрацювати питання щодо квартирного обліку», замість законного, вмотивованого і обґрунтованого висновку як того передбачає чинне законодавство в їх частинах відносно ОСОБА_1 та його сім`ї.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 та Міністерство оборони України негайно надати сім`ї ОСОБА_1 складом вже з 5 (п`яти) осіб грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири, в якій залишаються проживати колишні члени сім`ї, які вже є окремими сім`ями;

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 та його сім`ї моральну шкоду у розмірі п`яти тисяч гривень.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що спір між сторонами у даній справі щодо необхідності виплати Міністерством оборони України на користь позивача і на користь його сім`ї грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири є тотожним спору у справі № 750/3665/20 щодо зобов`язання, зокрема, Міністерство оборони України негайно надати сім`ї ОСОБА_1 складом вже із 5 (п`яти) осіб грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири, в якій залишаються проживати колишні члени сім`ї, які вже є окремими сім`ями. Також, позивач у кожній зі справ заявляє вимогу про стягнення з Міністерства оборони України моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Крім того, підставами позовів в обох випадках позивач зазначає наявність у нього та членів його сім`ї відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" права на грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення.

Отже, як зазначили суди попередніх інстанцій, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішується у справі №750/3665/20, на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України наявні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

22.11.2021 позивач не погодився із ухвалою суду першої інстанції від 18.08.2021 та постановою суду апеляційної інстанції від 19.10.2021 і звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою про їх скасування.

У скарзі, зокрема зазначає, що предмет та підстави позову, визначені позивачем у цій справі, не є тотожними предмету та підставам позову в справі №750/3665/20, в якій було відкрито провадження ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року.

У відзиві на касаційну скаргу Міноборони просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2021 визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя - Калашнікова О.В., судді: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.

Верховний Суд ухвалою від 01.12.2021 відкрив касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 21.07.2022 задоволено заяви суддів: Калашнікової О.В., Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М. про самовідвід та відведено цих суддів від участі у розгляді даної справи.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 22.07.2022 № 1105/0/78-22 призначено повторний автоматизований розподіл справи та визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя - Тацій Л.В., судді: Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., справу передано судді-доповідачу.

16 серпня 2022 року надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у справі до ухвалення в касаційному порядку рішення у справі № 825/1194/18, яке обґрунтовує тим, що до набрання чинності Законом України від 11.06.2009 № 1510-ІV законодавство дійсно взагалі не передбачало такого виду забезпечення військовослужбовців, як заміна отримання належного військовослужбовцю житлового приміщення на відповідну грошову компенсацію, в результаті чого виникла юридична колізія, що особи, які перебувають на квартирному обліку датою зарахування до 01.01.2005 мають право на отримання житла, проте не мають права отримати за нього належну виплату грошової компенсації, та у зв`язку із нерозглянутою в касаційному порядку справи № 825/1194/18 є підстава для зупинення провадження у цій справі.

Проте, колегія суддів Верховного Суду не вбачає передбачених статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для зупинення провадження у справі, не містить таких підстав і клопотання, тому у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі № 750/3665/20 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому позивач просить:

- визнати право ОСОБА_1 на отримання його сім`єю складом із 5 (п`яти) осіб грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, на отримання якого мають законне право на підставі пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.06.2004 № 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частини третьої статті 50 Житлового кодексу України, Закону України від 11.06.2009 №1510-IV "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань забезпечення житлом громадян" в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири в якій проживає, оскільки в цій квартирі законно залишаються проживати інші члени його сім`ї, які вже є окремими сім`ями;

- визнати незаконними та скасувати, з підстав пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.06.2004 №1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частини третьої статті 50 Житлового кодексу України та Закону України від 11.06.2009 №1510-IV "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань забезпечення житлом громадян":

1) рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3, що оформлене у формі протоколу від 12.10.2018 № 16;

2) рішення Комісії Міністерства оборони України з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями від 28.11.2018 № 350, щодо перевірки дотримання вимог законодавства при нарахуванні грошової компенсації за 2018 рік у Чернігівському гарнізоні, оформлене у формі протоколу і в якому в пропозиціях стосовно сім`ї ОСОБА_1 виписало надуманий, безпідставний висновок "Доопрацювати питання щодо квартирного обліку", замість законного, вмотивованого і обґрунтованого висновку як того передбачає чинне законодавство в їх частинах відносно ОСОБА_1 та його сім`ї.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 та Міністерство оборони України негайно надати сім`ї ОСОБА_1 складом вже з 5 (п`яти) осіб грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири, в якій залишаються проживати колишні члени сім`ї, які вже є окремими сім`ями;

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 та його сім`ї моральну шкоду у розмірі п`яти тисяч гривень.

З огляду на встановлені обставини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що спір між сторонами у даній справі щодо необхідності виплати Міністерством оборони України на користь позивача і на користь його сім`ї грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири є тотожним спору у справі № 750/3665/20 щодо зобов`язання, зокрема, Міністерство оборони України негайно надати сім`ї ОСОБА_1 складом вже із 5 (п`яти) осіб грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі, без відрахування площі державної квартири, в якій залишаються проживати колишні члени сім`ї, які вже є окремими сім`ями. Також, позивач у кожній зі справ заявляє вимогу про стягнення з Міністерства оборони України моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Крім того, підставами позовів в обох випадках позивач зазначає наявність у нього та членів його сім`ї відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" права на грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення.

Отже, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішується у справі №750/3665/20, суди, керуючись приписами пункту 3 частини першої статті 240 КАС України, дійшли висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.

Верховний Суд погоджується із таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, залишення позову без розгляду можливе за умови, що спір у справі, щодо якого відкрито провадження, є тотожним позову, який розглядається.

У контексті наведеної норми, колегія суддів зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, предметом обох позовів є вимоги позивача про належне йому та членам його сім`ї право на отримання грошової компенсації за належне йому до отримання жиле приміщення.

Крім того, підставами позовів в обох випадках позивач зазначає наявність у нього та членів його сім`ї відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» права на грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення, а суб`єктні склади даної справи та справи №750/3665/20 є тотожними.

При цьому, апеляційний суд слушно зауважив, що певні розбіжності у формулюванні підстав або предмету позову, не змінюють змісту спірних правовідносин та не свідчать про нетотожність спору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.02.2021 у справі №826/6938/17.

Відтак, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що предметом спору у цих справах є право на отримання грошової компенсації за належне позивачу до отримання жиле приміщення, цей спір виник між тими самими сторонами та з тих самих підстав, у зв`язку з чим існують підстави для залишення позову без розгляду у справі, згідно з вимогами пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець