Справа № 420/7937/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7937/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області Уманець Олексія Вікторовича (вул. Незалежності, 39, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Кишинівська, 221а, с. Молога, Білгород Дністровський район, Одеська область, 67751, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей Мологівської сільської ради (вул. Кишинівська, 221а, с. Молога, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67751, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області Уманець Олексія Вікторовича до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей Мологівської сільської ради, в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Мологівської сільської ради вiдповiдно до нормативів, установлених ч. 7 ст.4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", зобов`язавши Мологівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Мологівської сiльської ради відповідно до нормативів, установлених зазначеним Законом, а саме в кількості 3 осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що штатна чисельність спеціалістів Служби у справах дітей Мологівської сільської ради не відповідає вимогам ст. 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей".

Таким чином, на переконання позивача, орган місцевого самоврядування в особі Мологівської сільської ради зобов`язаний відповідно до вимог зазначених нормативно-правових актів здійснювати повноваження з питань захисту прав дітей, які є мешканцями громади та збільшити для цього штатну чисельність спеціалістів служби у справах дітей.

Ухвалою від 13.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що

Рiшенням Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області VII скликання від 05.02.2020 №28/1085-VII було створено Службу у справах дітей Мологівської сільської ради, як юридичну особу публічного права та затверджено Положення про Службу у справах дітей Мологівської сільської ради.

В подальшому рішенням Мологівської сільської ради VIII скликання Мологівської сiльської ради від 24.12.2021 №628-VIII затверджено структуру апарату Мологівської сільської ради та її виконавчих органів згідно з додатком № 1, зокрема і служби у справах i дiтей з кiлькiстю штатних посад 1 одиниця - начальник служби.

Позивач зазначає у своєму позові про те, що фактична штатна чисельнiсть працiвникiв служби у справах дітей Мологівської сільської ради повинна становити 33,33 % від передбаченої законодавством норми.

Вищезазначені доводи, викладені у позові, є необгрунтованими та не відповідають нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Питання нормативів передбачено у Методичних рекомендаціях. Так, з метою забезпечення єдиного методологічного підходу до виконання власних (самоврядних) повноважень об`єднаної територiальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей на пiдставi норм законодавчих актів з питань соціального захисту населення розроблено Методичні рекомендації, які затверджені наказом Мінсоцполітики за №26 від 19.01.2016.

Системно проаналізувавши вищенаведені норми, встановлено, що з метою належного виконання власних (самоврядних) повноважень об`єднаної територiальноп громади у сфері захисту прав дітей рекомендується передбачати посади спеціалістів з питань захисту прав дітей у штатному розписі виконавчого органу ОТГ із розрахунку: орiєнтовно 1 працівник на 2 тисячі дитячого населення, або альтернативно, в разі якщо дитяче населення перевищує 4 тисячі, утворювати структурний підрозділ.

Вiдповiдно до ч.7 ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працiвник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територiальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не бiльше нiж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Таким чином, вищенаведені норми законодавства підтверджують, що Мологівська сільська рада, затверджуючи штатну чисельність працівників служб діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій додатково зазначено, що з листа Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 17.02.2022 за вих. № 02-24/195 встановлено, що кількість дітей віком до 18 років, які проживають на території Мологівської сільської ради, складає 2462 особи.

Водночас, штатна чисельність працівників служби у справах дітей Мологівської сільської ради складає 1 одиниця - начальник служби, що не вiдповiдає вимогам статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спецiальнi установи для дітей".

Відповідач, порушуючи норми законодавства, допустив протиправну бездіяльність, зокрема не привів штатну чисельність Служби у справах дітей Мологівської сільської ради у відповідність до вимог статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Рiшенням Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області VII скликання від 05.02.2020 №28/1085-VII було створено Службу у справах дітей Мологівської сільської ради, як юридичну особу публічного права та затверджено Положення про Службу у справах дітей Мологівської сільської ради.

В подальшому рішенням Мологівської сільської ради VIII скликання Мологівської сiльської ради від 24.12.2021 №628-VIII затверджено структуру апарату Мологівської сільської ради та її виконавчих органів згідно з додатком № 1, зокрема і служби у справах i дiтей з кiлькiстю штатних посад 1 одиниця - начальник служби.

Також, судом встановлено, що згідно листа Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 17.02.2022 за вих. № 02-24/195 встановлено, що кількість дітей віком до 18 років, які проживають на території Мологівської сільської ради, складає 2462 особи.

Позивач, вважаючи бездіяльність Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Мологівської сільської ради відповідно до нормативів, установлених ч.7 ст.4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" протиправною, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 5 Закон України "Про охорону дитинства" основні засади охорони дитинства та державну політику у цій сфері визначає Верховна Рада України шляхом затвердження відповідних загальнодержавних програм.

Проведення державної політики щодо охорони дитинства, розробку і здійснення цільових загальнодержавних програм соціального захисту та поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, координацію діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади у цій сфері забезпечує Кабінет Міністрів України. Щорічно Кабінет Міністрів України звітує Верховній Раді України про стан демографічної ситуації в Україні, становище дітей та тенденції його змін у ході впроваджених соціально-економічних перетворень.

Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, зокрема, забезпечують:

- вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей;

- організацію безкоштовного харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних і інклюзивних класах, та учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 23-1 Закону України "Про охорону дитинства" усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.

Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про охорону дитинства" діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Конституція України та Конвенція ООН про права дитини, а також Закон України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" визначають правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, загальна кількість дітей (особи віком до 18 років), які мешкають на території Мологівської сільської ради, складає 2462 особи.

Разом з цим, штатна чисельність працівників Служби у справах дітей Мологівської сільської ради не відповідає вимогам статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей".

Відповідно до підпунктів 6, 8 пункту "б" частини 1 статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: забезпечення школярів із числа дітей-сиріт, дітей з інвалідністю/осіб з інвалідністю I-III групи, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", які навчаються в державних і комунальних навчальних закладах, безоплатними підручниками, створення умов для самоосвіти; вирішення відповідно до законодавства питань про повне державне утримання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, у дитячих будинках сімейного типу, закладах професійної (професійно-технічної) освіти та утримання учнів спеціальних закладів освіти, про надання пільг на утримання дітей у пансіонах закладів освіти, а також щодо оплати харчування дітей у закладах освіти (групах подовженого дня).

Згідно з статтею 12 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Служба у справах дітей:

- бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів;

- оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом;

- оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Для здійснення функцій щодо опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, у складі служби у справах дітей створюється окремий підрозділ, діяльність якого визначається в установленому порядку. Штатна чисельність такого підрозділу встановлюється залежно від кількості дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, але має становити не менше двох осіб.

За частиною 1 статті 13 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" служба у справах дітей забезпечує створення і ведення банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

При цьому, штатна чисельність працівників Служби у справах дітей Мологівської сільської ради, яка не приведена у відповідність до вимог статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", на переконання суду, унеможливлює належне виконання повноважень, покладених на органи місцевого самоврядування у сфері охорони дитинства, забезпечення соціальних та економічних прав дітей, в тому числі дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, а також дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, а тому суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що Мологівська сільська рада, затверджуючи штатну чисельність працівників служб діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені положення законодавства, у тому числі норми Закону України "Про охорону дитинства" та Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", зобов`язують органи місцевого самоврядування створювати служби у справах дітей для виконання відповідних повноважень з урахуванням вимог законодавства до їх штатної чисельності.

Разом із тим, відповідач, порушуючи наведені норм законодавства, не привів штатну чисельність Служби у справах дітей Мологівської сільської ради у відповідність до вимог статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей".

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області Уманець Олексія Вікторовича (вул. Незалежності, 39, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700, ) до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Кишинівська, 221а, с. Молога, Білгород Дністровський район, Одеська область, 67751, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей Мологівської сільської ради (вул. Кишинівська, 221а, с. Молога, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67751, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Мологівської сільської ради вiдповiдно до нормативів, установлених ч. 7 ст.4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей".

Зобов`язати Мологівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності Служби у справах дітей Мологівської сiльської ради відповідно до нормативів, установлених Законом України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", а саме в кількості 3 осіб.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук