Справа № 755/4251/22
Суддя: Чех Н. А.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/4251/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Шипов К.Ю.,

представник відповідача - Мельник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративний позов громадянина ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними і скасування рішення про примусове повернення та заборону в`їзду та постанови про накладення адміністративного стягнення, -

установив:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними і скасування рішення про примусове повернення та постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування послався на те, що з 2014-2015 року він постійно перебуває та проживає на території України, одружений на громадянці України, з якою мають двох дітей громадян України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 07.04.2021 року він в черговий раз отримав Посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 строком до 06.04.2022 року. 17.06.2021 року ним було подано заяву на отримання дозволу на імміграцію до України, маючи чіткий намір в майбутньому отримати посвідку на постійне проживання та набути громадянства України. Однак, 24.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабну війну з Україною, та Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було впроваджено військовий стан на території України, який був продовжений. З огляду на впроваджений військовий стан роботу органів Державної міграційної служби України було призупинено відповідно до наказу ДМС від 24.02.2022 року № 43, та фактично відновлено 15.03.2022 року в зонах де не ведуться активні бойові дії, про що було повідомлено на офіційній веб-сторінці Єдиного вебпорталу органів виконавчої влади України «Урядовий портал». Водночас, в м. Києві та Київській області в березні 2022 року велись бойові дії, систематично впроваджувалась комендантська годинна, що іноді тривала по кілька днів, лунали і продовжували лунати сирени, у зв`язку з чим він не мав ані фізичної, ані юридичної можливості дістатись до установи ДМС задля оформлення документів. Крім того, через зайнятість телефонних ліній він не міг дізнатись про роботу ДМС. Згідно офіційного повідомлення на офіційній веб-сторінці Єдиного порталу органів виконавчої влади України «Урядовий портал», протягом усього періоду воєнного стану особи можуть пред`являти документ, строк якого закінчився, або до якого своєчасно не вклеєна фотокартка як документа, що посвідчує особу, в тому числі посвідку на тимчасове проживання. Однак, 11.05.2022 року його було затримано поліцейським в приміщенні станції метро Позняки в м. Києві та без додаткових пояснень доправлено до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, де на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Після його допиту правоохоронними органами та попри надані пояснення працівникам відповідача щодо наявності міцних сімейних зв`язків в Україні та бажання підтримувати Україну в захисті її суверенітету та територіальної цілісності, відповідачем прийнято рішення про примусове повернення від 11.05.2022 року № 294. Не було надано йому можливості скористатись допомогою адвоката, підготувати та подати документи.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги, просили їх задовольнити. Представник позивача додатково зазначив, що пояснення позивача не слід враховувати так як був відсутній перекладач. З постанови не зрозуміло яке саме правопорушення вчинив позивач, відсутні обґрунтування і щодо розміру штрафу.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Зауважив, що міграційні служби відновили свою роботу з 15 березня. Проте позивач не вжив жодних дій для легалізації перебування в Україні. При ухваленні рішення було враховано те, що позивач має дружину, дітей, тому не застосовано заборону в`їзду в Україну. Заява позивач на постійне проживання в роботі.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 31.05.2022 року.

01.06.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Ухвалою від 02.06.2022 року позовна заява залишена без руху.

12.07.2022 року подано документи на виконання вимоги суду.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази та заяву про забезпечення позову повернуто позивачу без розгляду.

03.08.2022 року надійшли витребувані докази.

Як убачається з матеріалів справи, 11.05.2022 року уповноваженою особою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 010430, де зазначено, що за адресою: м. Київ, метро Позняки, було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_4 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

В поясненнях ОСОБА_4 вказав, що останній раз прибув в Україну 08.02.2021 року, державний кордон перетнув через ПП «Бачівськ». В Україну прибув до своєї дружини громадянки України ОСОБА_7 . Проживає в АДРЕСА_1 , квартира належить дружині. На території України у них народились діти - дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В Україні проживає разом з дружиною та дітьми. Після закінчення посвідки на тимчасове проживання в Україні, за продовженням строку перебування вчасно не звернувся через те, що в Україні розпочалась війна. Свою провину визнав та зобов`язався більше не порушувати законодавство України. Послуг перекладача не потребував, українську мову розуміє.

До адміністративної справи позивачем було додано копію паспорту дружини, копії свідоцтв про народження дітей.

11.05.2022 року головним спеціалістом відділу супроводу Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Гулящим С. ухвалено рішення про примусове повернення громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 до країни походження або третьої країни, яким вирішено примусово повернути позивача до країни походження або третьої країни, та зобов`язано покинути територію України у термін до 20.05.2022 року.

В оспорюваному рішенні вказано, що позивач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства - проживав без документів на право проживання в Україні.

Рішення ОСОБА_4 отримав 11.05.2022 року. Згідно даного рішення позивач перекладача не потребував.

Встановлено, що 24.06.2015 року ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_10 , яка обрала прізвище чоловіка - ОСОБА_11 . Шлюб зареєстровано на території Російської Федерації.

В березні 2016 року ОСОБА_4 прибув до України з метою возз`єднання сім`ї.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя ОСОБА_11 народилась донька ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_5 народжився син ОСОБА_9 .

16.03.2016 року ОСОБА_4 видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії до 15.03.2017 року. 13.06.2018 року ОСОБА_4 видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_3 , терміном дії до 21.05.2019 року. 07.04.2021 року видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_4 , терміном дії до 06.04.2022 року.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється:

іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України;

іноземців, які постійно проживають на території України, - за паспортним документом та посвідкою на постійне проживання;

осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, - за посвідченням особи без громадянства для виїзду за кордон;

іноземців та осіб без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, - за проїзним документом для виїзду за кордон;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з особами, зазначеними у частинах другій - дванадцятій статті 4 цього Закону, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з працевлаштуванням, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у діяльності релігійних організацій, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з участю у діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють у представництвах іноземних суб`єктів господарювання в Україні, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють у філіях або представництвах іноземних банків на території України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні у зв`язку з провадженням культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, а також іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності організацій та установ, що залучають до своєї діяльності волонтерів відповідно до Закону України «Про волонтерську діяльність», інформація про які розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері волонтерської діяльності, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які працюють кореспондентом або представником іноземних засобів масової інформації на території України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців та осіб без громадянства, які навчаються у навчальних закладах України не менш як протягом одного року, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання;

іноземців - громадян держав, які можуть в`їжджати в Україну без візи відповідно до законодавства України чи міжнародного договору України, - за паспортним документом або іншим документом, якщо це передбачено міжнародним договором України;

іноземців, які є громадянами держав, з якими укладено договори про місцевий прикордонний рух, - за документами, які дають право на перетинання державного кордону в межах місцевого прикордонного руху, що оформляються дипломатичними представництвами та консульськими установами України в установленому Міністерством закордонних справ України порядку;

іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, - за паспортним документом та військовим квитком рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Правила щодо реєстрації іноземців та осіб без громадянства не поширюються на осіб, які з наміром визнання їх біженцями в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні чи отримання притулку або тимчасового захисту, незаконно перетнули державний кордон України. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції здійснює реєстрацію іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія закону про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту в Україні, лише за наявності одного з документів, що видаються таким особам відповідно до зазначеного закону.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняється примусово повертати, видворяти або видавити чи передавати іноземця та особи без громадянства, де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя.

З наданих документів встановлено, що позивач є громадянином Російської Федерації, та вкотре отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні, строк дії посвідки - 06.04.2022 року.

По даній справі позивач посилається на те, що не мав можливості звернутися для продовження строку дозволу, так як 24.02.2022 року Російська Федерація розпочала повномасштабне вторгнення в Україну, та органи міграційної служби не працювали. Крім того, позивач посилається на повідомлення Державної міграційної служби України про тимчасове призупинення роботи з надання адміністративних послуг, яке опубліковано 01.03.2022 року на веб-порталі Урядового порталу, де вказано, що в умовах воєнного стану Державною міграційною службою тимчасово призупинено роботу інформаційно-комунікаційних систем ДМС та надання адміністративних послуг, в тому числі і видача посвідок на тимчасове і постійне проживання іноземців. На період воєнного стану у іноземців обмежена можливість обміну документів, що посвідчують спеціальний статус особи, у зв`язку з чим вони можуть пред`являти документи, строк дії яких закінчився.

Однак, позивачем до справи було додано повідомлення з Урядового посталу від 19.05.2022 року, де вказано, що з 15.03.2022 року органи та підрозділи ДМС, які знаходяться в безпечних районах, де не ведуться активні бойові дії, відновлюють роботу з прийому та надання адміністративних послуг, зокрема посвідок на постійне та тимчасове проживання. Серед переліку відділів вказано і ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області. Дане свідчить про те, що станом на 06.04.2022 року (в м. Києві активні бойові дії вже не відбувались) позивач мав можливість звернутись до відповідача задля оформлення документів на законне перебування в Україні.

Безпідставним є посилання позивача і на возз`єднання із сім`єю, оскільки в даному випадку позивач з перебуває на території України.

Наявність у позивача дружини та дітей, які проживають на території України відповідачем було враховано, та не застосовано заборону в`їзду на територію України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Встановлено, що позивач проживає на території України, дозвіл на перебування в Україні скінчився 06.04.2022 року. Це свідчить проте, що позивач обізнаний із законодавством України щодо дозвільних документів. Однак, відповідні документи вчасно не оформив, та статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, на момент винесення оскаржуваної постанови, не набув.

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що позивачу було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Зауваження, прохання щодо необхідності перекладача, адвоката, відсутні.

Статтею 203 КУпАП визначено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Як встановлено в суді, позивач перебував на території України без дозвільних документів, на час винесення оскаржуваних актів дозволу, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не мав.

Враховуючи вимоги діючого законодавства України суд дійшов висновку, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та рішення про видворення є законними, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними і скасування рішення про примусове повернення та заборону в`їзду та постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 30.08.2022 року.

Суддя: