Справа № 214/11059/21(2-а/214/76/22)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 214/11059/21(2-а/214/76/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2022 року (головуючий суддя Ковтун Н.Г.)

у справі № 214/11059/21 (2-а/214/76/22)

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову інспектора ДПП Санакоєва Вадима Таймуразовича серії 1АВ № 02216872 від 25.08.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. за ч.4 ст.122 КУпАП.

Позивач вважає необґрунтованим застосування до нього штрафу за порушення вимог п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху на автодорозі М05 Київ-Одеса 294+260, оскільки йому, як водію в момент перетину зазначеної ділянки дороги не було видно дорожні знаки, які обмежують швидкість руху на зазначеній ділянці дороги.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2022 позов задоволено.

Скасовано постанову інспектора ДПП Санакоєва Вадима Таймуразовича серії 1АВ № 02216872 від 25.08.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП, провадження по адміністративній справі закрито.

Рішення суду мотивовано відсутністю доведеного факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник наполягає на правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на беззаперечну доведеність вини позивача. Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було направлено на адресу відповідача позовну заяву, внаслідок чого відповідачу не було надано розумного строку для надання відзиву, що порушило принцип верховенства права.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 25 серпня 2021 року інспектором ДПП Санакоєвим В.Т. винесено постанову серії 1АВ № 02216872 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

За змістом вказаної постанови 25.08.2021 о 08:44 год. на автодорозі М05 Київ-Одеса 294+260 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив перевищення встановлених обмежень швидкості руху на 58 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.9 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

В свою чергу, дорожній знак 3.29 - «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Дорожній знак 3.31 - «Зона обмеження максимальної швидкості». Забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знаку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП, а саме: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку, судом першої інстанції встановлена відсутність жодних доказів, в тому числі фото- та відеодоказів, де б було зафіксовано факт перевищення швидкості руху позивачем, і цей факт відповідачем не спростовано.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, крім відомостей про перевищення водієм транспортного засобу Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів на 58 км/год, в цій постанові не наведено обставин та не зазначено доказів, які б давали змогу достеменно визначити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, слід зазначити, що оскільки сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається на підставі доказів, які доводять винуватість особи у вчиненні правопорушення, така постанова ніяк не може заміняти відповідні докази чи розцінюватись як доказ винуватості особи.

Наявні матеріали справи не підтверджують зазначеного відповідачем в оскаржуваній постанові факту порушення позивачем п.12.9 «б» Правил дорожнього руху

Таким чином, відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ № 02216872 від 25.08.2,21 через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП.

Стосовно тверджень скаржника про не отримання позовної заяви ОСОБА_1 , що в свою чергу позбавило відповідача права подати відзив проти позову, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно ч.13 ст.18 КАС України зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення поетапного впровадження Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» від 27.04.2021 № 1416-IX, положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистеми (модулів) ЄСІТС - "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистеми відеоконференцзв`язку.

Абзацем 3 підпункту 15.17 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень КАС України, окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України.

Отже зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС починають офіційно функціонувати з 5 жовтня 2021 року.

Частина 5 статті 18 КАС України вказує, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно частини 6 статті 18 КАС України, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Аналогічні положення містяться у частині 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент патрульної поліції є користувачем підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу через підсистему «Електронний суд», позовна заява з доданими до неї документами приєднана в електронному вигляді до матеріалів електронної справи, які відображаються в підсистемі "Електронний суд".

Таким чином, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись зі змістом позовної заяви та доданими до неї документами, викласти свою позицію з приводу даного спору та надати докази.

Більш того, з матеріалів справи №214/11059/21 вбачається, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу на адресу Департаменту патрульної поліції направлялася копія позовної заяви з ухвалою суду про відкриття провадження.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2022 року у справі № 207/1711/19 (2-а/207/49/19) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко