Справа № 320/9561/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 серпня 2022 року № 320/9561/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяву позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.09.2020 року №7632-11375/С-02/8-1000/20 щодо проведення перерахунку та виплаті пенсії та доплат до пенсії відповідно до вимог ст. ст. 37,39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до заяви від 03.09.2020 року;

- Головному управлінню Пенсійного фонду України Київської області провести перерахунок та виплату основної пенсії відповідно до вимог ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до вимог ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком , доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, з розрахунку однієї заробітної плати та щомісячної грошової допомоги відповідно до вимог статті 37 Закону № 796-ХІІ в розмірі 30% мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до заяви від 03.09.2020 року, з врахуванням індексу інфляції та без обмеженням максимальним розміром.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, доплати до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, з розрахунку однієї заробітної плати та щомісячної грошової допомоги відповідно до вимог статті 37 Закону № 796-ХІІ в розмірі 30% мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до заяви від 03.09.2020 року, з врахуванням індексу інфляції та без обмеженням максимальним розміром.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () від 27.09.2020 року №7632-11375/С-02/8-1000/20 щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсії та доплат до пенсії відповідно до вимог ст. ст. 37,39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до заяви від 03.09.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Київської області () провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) основної пенсії відповідно до вимог ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до вимог ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком , доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, з розрахунку однієї заробітної плати та щомісячної грошової допомоги відповідно до вимог статті 37 Закону № 796-ХІІ в розмірі 30% мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року відповідно до заяви від 03.09.2020 року, з врахуванням індексу інфляції та без обмеженням максимальним розміром.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було повернуто апелянту.

Отже, рішення суду у цій справі набрало законної сили 14.04.2021.

04.02.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи вказану заяву, позивач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області до теперішнього часу не виконало рішення, внаслідок чого існує загроза невиконання такого рішення і в майбутньому.

У зв`язку з перебуванням судді Терлецької О.О. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6 років проведено повторний автоматизований розподіл заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, поданій в адміністративній справі №320/9561/20.

У подальшому дану заяву передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Василенко Г.Ю. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2022).

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначені Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 1 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Кодексу).

Спір в даній справі розглянутий і вирішений судом шляхом ухвалення судового рішення, яке набрало законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах віднесено до процесуальних питань, що пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, і врегульовано ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 8 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця).

Отже, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, про що просив позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права (що таке зобов`язання суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду) викладені в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №823/1265/16, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд звертає увагу, що доводи позивача про встановлення судового контролю не містять обґрунтувань існування суттєвих перешкод у реалізації виконання рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, лише ухвалення судом рішення зобов`язального характеру само по собі не є достатньою підставою для встановлення судового контролю за виконанням рішення.

До того ж, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Так, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Отже, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості примусового виконання судового рішення, що здійснюється органами державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача з питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у задоволенні заяві позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

2. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.