Справа № 200/3888/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

26 серпня 2022 року Справа №200/3888/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

18 липня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в області), в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в області щодо відмови в здійсненні ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати ГУ ПФУ в області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з урахуванням виплачених сум.

20 липня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив таке.

24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі постанова КМУ № 103), якою передбачала перерахунок пенсій, призначених згідно Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) до 1 березня 2018 року.

Вказував на те, що виплату перерахованих відповідно до п. 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проведено з 01 січня 2018 року у таких розмірах: з 01 січня 2018 року 50 відсотків; з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 відсотків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону № 2262 перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорії військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Позивач наполягав, що обов`язок відповідача провести перерахунок призначеної йому пенсії з 01 січня 2018 року визначений ст. 51 Закону № 2262.

Крім того, відповідно до правових висновків, викладених постанові Верховного Суду від 30 серпня 2021 року по справі № 520/8675/18, пенсійний орган зобов`язано здійснити особі виплату перерахованої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року в повному розмірі без урахування розстрочки, передбаченою постановою КМУ № 103.

Позивач доводив, що не мав розумних причин сумніватися у добросовісності дій посадових осіб пенсійного органу.

В подальшому для захисту свого права він вимушений був звернутися до ГУ ПФУ в області з заявою про виплату пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 01 січня 2018 року, на що отримав відмову.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач виходив з принципу «належного врядування» та з презумпції, що розмір пенсії визначений відповідно до Закону.

Наполягав на тому, що весь час його поведінка була активною щодо захисту свого права.

Покликався на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26 січня 2021 року по справі № 520/11178/2020, який зводиться до такого.

У ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, включно, право на пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених ст. ст. 22 та 64 Конституції України.

Водночас, право на судовий захист гарантується ст. ст. 55 та 124 Конституції України.

Строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи (право на судовий захист) обмежується ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячним строком, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо питання застосування процесуальних строків у правовідносинах, що виникають з пенсійного забезпечення, Верховний Суд вже викладав свої висновки в постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16-а.

Верховний Суд зазначив, що, застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, ст. 46. а право на судовий захист, зокрема, - ст. ст. 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду.

На цих підставах позивач стверджував, що з поважних причин пропустив строк звернення до суду. Зазначав, що право на отримання пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Питання дотримання позивачем строку звернення до суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Розглядаючи заяву позивача по суті, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС установлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 380/5202/20 зазначив наступне:

«16. У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

17. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017)».

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач оскаржує дії ГУ ПФУ в області щодо відмови у здійсненні виплати перерахованої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою КМУ № 103, з урахуванням виплачених сум;

Наявні у справі письмові докази свідчать про таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в області.

З 19 серпня 2011 року позивачу призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) в розмірі 60% грошового забезпечення.

Як свідчить протокол ГУ ПФУ в області за пенсійною справою № (МНС) від 12 квітня 2018 року, в квітні 2018 року пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова КМУ № 103).

Під час перерахунку пенсії враховане грошове забезпечення в розмірі 5 263,50 грн, в тому числі посадовий оклад 2 820,00 грн, оклад за військовим (спеціальним) званням 810,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (45%) 1 633,50 грн.

Основний розмір пенсії: 60% грошового забезпечення у розмірі: 3 158,1 з урахуванням доплати 3 947,63 грн, в тому числі збільшення основного розміру пенсії (25%) 789,53 грн.

Вид підвищення або надбавка до пенсії:

Особа з інвалідністю внаслідок війни 3 групи при виконанні обов`язків військової служби (ст. 7) 435,60 грн;

Особа з інвалідністю внаслідок війни 3 групи при виконанні обов`язків військової служби 50,00 грн;

Всього призначено: 4 433,23 грн.

Згідно з постановою КМУ № 103 підвищення складає 1 166,23 грн, з них виплачується:

з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення 583,12 грн;

з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення 874,67 грн;

з 01 січня 2020 року щомісячно 100% від підвищення 1 166,23 грн.

08 грудня 2021 року позивач, від імені якого діяла представник адвокат Драгомирова О.М., звернувся до ГУ ПФУ в області з заявою, в якій просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з основним розміром пенсії на момент її первинного призначення без обмеження максимальним розміром пенсії у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01 січня 2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року.

Листом від 10 січня 2022 року № 308-21542/Д-15/8-0500/22 ГУ ПФУ в області повідомило, що в квітні 2018 року ГУ ПФУ в області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова КМУ № 103).

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 103 підвищення до пенсії у розмірі 1 166,23 грн виплачувалося в такому порядку:

- з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно 50% від підвищення пенсії;

- з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно 75% від підвищення пенсії;

- з 01 січня 2020 року щомісячно 100% від підвищення пенсії до повної виплати розрахованої суми.

ГУ ПФУ в області вказувало на те, що іншого порядку виплати перерахованої пенсії Кабінетом Міністрів України не передбачено, тобто фактично відмовив у задоволенні заяви позивача.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися в другій половині січня 2022 року.

На спірні правовідносини поширюється шестимісячний строк звернення до суду, встановлений абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС, який сплинув в червні 2022 року.

До суду з цим позовом ОСОБА_1 звернувся з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 16 липня 2022 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо можливості поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі цей інститут має на меті полегшення надання учасниками процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Поряд із цим, право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому має пріоритетне значення під час здійснення правосуддя, зокрема, при вирішенні судом питання щодо надання можливості його реалізації особою, якій воно надано.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з п. п. 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

В п. 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України» йдеться, що неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначає ст. 123 КАС.

Поновлення процесуальних строків регламентує ст. 121 КАС.

Так, згідно з ч. 1 ст. 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Зазначені вище Укази Президента України затверджені законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ та від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ.

Суд погоджується з доводами позивача, наведеними в заяві про поновлення строку звернення до суду, а також враховує, що закінчення встановленого абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС строку звернення до суду припало на період широкомасштабної військової агресії Російської Федерації проти України та запровадження воєнного стану, а пропущений строк не є значним.

З огляду на викладене з метою забезпечення доступу позивача до правосуддя строк звернення до адміністративного суду підлягає поновленню, а заява позивача задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та поновити цей строк.

3. Ухвала постановлена і підписана суддею 26 серпня 2022 року.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко