Справа № 640/37021/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., перевіривши клопотання представника позивача адвоката Головка Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нагайчука Миколи Володимировича про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року адміністративний позов повернуто.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом першої інстанції 14 лютого 2022 року за вх. № 22757.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Апелянту надано строк для усунення недоліків 7 (сім) днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності, оригіналу квитанції про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Представник позивача вказує, що апеляційна скарга була подана 11 лютого 2022 року, про що свідчить чек відправки поштовим зв`язком, а відносно пропуску строку на апеляційне оскарження може бути обумовлено жорсткими карантинними обмеженнями та втратою часу із роботою Укрпошти.

Перевіривши наявність правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З наведеного вбачається, що статтею 295 КАС України регулюються питання строку на апеляційне оскарження лише судових рішень, ухвалених у загальному порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено приписами статті 287 КАС України.

Частиною 6 вищезазначеної статті встановлений спеціальний порядок оскарження судових рішень у визначених цією статтею справах і такий строк становить 10 днів з дня їх проголошення.

Такі правила встановлені законодавцем, враховуючи визначення цієї категорії справ як термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін. У зв`язку з цим за приписами статті 271 КАС України у термінових справах одразу проголошується повне судове рішення, копія якого невідкладно видається учасникам справи або надсилається їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року, якою повернено позовну заяву позивачу у справі про оскарження дій державного виконавця.

Наведене свідчить, що апелянт подав апеляційну скаргу на судове рішення у справі, яка відноситься до категорії термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін, де строк оскарження становить 10 днів з дня їх проголошення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку у цій справі обчислювати 10-денний строк на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної ухвали позивач отримав 27 січня 2022 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 33).

Отже, останнім днем звернення з апеляційною скаргою з врахуванням отримання апелянтом оскаржуваної ухвали 27 січня 2022 року, було 06 лютого 2022 року, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення у справі, яка відноситься до категорії термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін, де строк оскарження становить 10 днів з дня їх проголошення

Однак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року направлено 12 лютого 2022 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга.

Отже, апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року подано з пропуском 10-денного строку, передбаченого КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Твердження апелянта про те, що пропуск строку обумовлений жорстикими карантинними обмеженнями є лише загальною фразою, представником позивача жодним чином не викладено та належним чином не доведено, що апеляційну скаргу було подано з пропуском встановленого адміністративним процесуальним законодавством строку саме у зв`язку з карантинними заходами та яким саме чином відповідні заходи стали перешкодою для подання апеляційної скарги з дотриманням відповідного строку.

Відтак, зазначені апелянтом обставини щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежать від волевиявлення особи та лише свідчать про відсутність правових підстав для визнання таких причин пропуску поважними.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Враховуючи відсутність підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 248, 255, 298, 299 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката Головка Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нагайчука Миколи Володимировича про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням положень статті 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна