Справа № 640/27097/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., перевіривши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного судц міста Києва від 30 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 18 лютого 2022 року за вх.№4587.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Апелянту надано строк для усунення недоліків 7 (сім) днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного судц міста Києва від 30 листопада 2021 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності, оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Копію вищевказаної ухвали апелянтом було отримано через електронний суд, а також нарочно 16 серпня 2022 року, що підтверджується розпискою.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, 23 серпня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апелянт вказує, що вона як єдиний утримувач двох малолітніх дітей вимушено перебувала на амбулаторному лікуванні з 10 по 18 січня 2022 року через захворювання своєї дитини, що позбавляло її фізичної можливості подати апеляційну скаргу у визначений строк.

Також, апелянт посилається на збої в роботі системи Електронний суд, що утруднювало можливість своєчасно подати апеляційну скаргу.

Перевіривши наявність правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримала 18 січня 2022 року, що підтверджується розпискою на звороті заяви про видачу копії оскаржуваного рішення (а.с. 286).

Отже, останнім днем звернення з апеляційною скаргою з врахуванням отримання апелянтом копії оскаржуваного рішення 18 січня 2022 року, було 17 лютого 2022 року.

Однак, як вже було зазначено вище, апеляційна скарга зареєстрована судом апеляційної інстанції 18 лютого 2022 року.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Твердження апелянта про те, що вона як єдиний утримувач двох малолітніх дітей вимушено перебувала на амбулаторному лікуванні з 10 по 18 січня 2022 року через захворювання своєї дитини, що позбавляло її фізичної можливості подати апеляційну скаргу у визначений строк, не підтверджено жодними належними доказами.

До того ж, враховуючи те, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримала 18 січня 2022 року (тобто, в день, коли остання ніби то перебувала на лікуванні) нарочно, ставить під сумнів перебування третьої особи на лікуванні в зазначений день.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 10 по 18 січня 2022 року, навіть за наявності відповідних доказів, не має жодного значення в контексті пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного судц міста Києва від 30 листопада 2021 року, оскільки з врахуванням отримання апелянтом копії оскаржуваного рішення 18 січня 2022 року, строк на апеляційне оскарження розпочинає свій відлік лише з 19 січня 2022 року.

В той же час, апелянтом не зазначено жодних поважних причин неможливості подання апеляційної скарги з отриманням процесуальних строків в період з 19 січня 2022 року по 17 лютого 2022 року включно, які б об`єктивно унеможливлювали звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою у встановлений строк.

Однак, з апеляційною скаргою третя особа звернулась лише 18 лютого 2022 року, тобто, поза межами встановленого апеляційним процесуальним законодавством строку, що визнається самим апелянтом у поданому клопотанні про поновлення строку.

Посилання апелянта на збої в роботі системи Електронний суд, що утруднювало можливість своєчасно подати апеляційну скаргу є абсолютно безпідставним, оскільки доказів відповідних збоїв не надано, копію оскаржуваного рішення отримано апелянтом нарочно, а апеляційну скаргу подано третьою особою не лише через систему Електронний суд, а й нарочно (вх. 10126).

Подання апеляційної скарги нарочно безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду спростовує посилання апелянта на збої в роботі системи Електронний суд як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відтак, зазначені апелянтом обставини щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежать від волевиявлення особи та лише свідчать про відсутність правових підстав для визнання таких причин пропуску поважними.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

Апеляційний суд зазначає, що третя особа є адвокатом, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їй права на апеляційне оскарження судового рішення, повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Враховуючи відсутність підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного судц міста Києва від 30 листопада 2021 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 248, 255, 298, 299 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного судц міста Києва від 30 листопада 2021 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного судц міста Києва від 30 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням положень статті 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна