Справа № 380/10117/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1, ) про скасування постанови про арешт коштів боржник,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тарабан О. О. від 08.07.2022 у ЗВП №66055308 про арешт майна боржника.

Позивач просить суд скасувати постанову від 08.07.2022 ВП №66055308 про арешт майна боржника старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Відповідно до доводів позовної заяви, позивач (боржник у виконавчому провадженні) вважає постанову старшого державного виконавця про арешт майна боржника протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач вважає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» майно, яке передане державним комерційним підприємствам установам та організаціям є об`єктами управління державної власності. Відповідно до частини 9 статті 11 вищенаведеного Закону, нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі ВПВР УЗПВР у Львівській області, відповідач), позов не визнає, надіслав відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до положень статті 56 Закону, арешт майна (коштів) боржник: застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. У ВПВР УЗПВР у Львівській області відсутні відомості щодо виконання виконавчих проваджень про стягнення заборгованості (за постановами про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів). 08 липня 2022 року ВПВР УЗПВР у Львівській області, керуючись статтями 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 66055308 в межах зведеного виконавчого провадження № 66055308. Вважає правомірним винесення цієї постанови про арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення.

Від позивача 24 серпня 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просив задовільнити позовну заяву в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Львів) 08 липня 2022 року прийняв постанову про арешт майна боржника в розмірі 1124498,55 грн. та 11 липня 2022 року дана постанова надійшла на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення арешту на майно, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до суду з вказаним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

На виконані у ВПВР УЗПВР у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП №66055308 до складу якого входять виконавчі провадження №№ 69255962; 69255900; 69123962; 69123934; 69123872; 69123834; 69123331; 69123302; 69122963; 69122936; 69122919: 69117040; 69116959; 086313; 69086214; 69086186; 69086164; 69086142; 69077642; 69070701; 69070642; 69070574; 69070549; 69041160; 69041116; 69040612; 69040551; 69040489; 69040441; 69040396; 69040334; 69033096; 69033033; 68868214; 68868203; 68868193; 68868180; 68868164; 68868154; 68868138; 68868032; 68868019; 68867994; 68862812; 68862761; 68385784; 68385620; 68385440; 68385283; 68364190; 68364053; 68363848; 68363705; 68363448; 68341846; 68341574; 68341381; 68341181; 68340999; 68340827; 68340627; 68340436; 68339923; 68297134; 68297039; 67760958; 67760851; 67760722; 67760630; 67760498; 67760269; 67573354; 67572978; 67506181; 67505825; 67384589; 67384278; 320466; 67011026; 67010829; 66361039; 66360934; 66134247; 66134095; 66133945; 66133620; 66012341; 66012176; 66012033; 66011671; 66011505; 66011355; 66011170; 66011029; 66010860; 66010681; 66010521; 66010332; 66010191; 66010054; 66009637; 66009407; 66009168 про стягнення заборгованості (за постановами про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів) з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на загальну суму 1124498,55 грн.

Докази щодо виконання зазначених виконавчих проваджень в матеріал справи відсутні.

Оцінюючи доводи позивача про те, що судові рішення про стягнення грошових коштів з державного органу підлягають примусовому виконанню органами Державної казначейської служби України суд виходить з того, що в порядку примусового списання коштів з рахунків боржника Державною казначейською службою України може проводитися лише у тому випадку, якщо такий боржник обслуговується в органах Казначейства та має там відповідні рахунки, з яких можна було б здійснити безспірне списання грошових коштів. Суд враховує, що така правова позиція висловлена касаційним судом при розгляді аналогічного спору у справі №823/1069/15. Оскільки облік надходжень і витрат коштів Пенсійного фонду здійснюють виконавчі органи Пенсійного фонду, а не орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд вважає доводи позивача з цього приводу хибними.

Щодо доводів позивача про виконання судових рішень до винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, такі є безпідставними та не стосуються предмету спору у цій справі. Позивач не надав суду рішень в цивільних, адміністративних справах, які б вказували на скасування цих постанов в судовому порядку.

Твердження позивача, що по 20-ти судових рішеннях, по яких було відкрито виконавче провадження Головним управлінням здійснено виплату заборгованості, судом до уваги не береться, оскільки відсутні в матеріалах справи підтвердження даної обставини.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження`визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 13 Закону №1404-VIII перебачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII:

- арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (частина перша);

- арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (частина друга);

- арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя);

- копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частина четверта).Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Судом встановлено, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах зведеного виконавчого провадження № 66055308 складено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 1124498,55 грн, тобто позивачем не погашена сума заборгованості за відповідними виконавчими документами.

Крім того, позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про погашення боргу на загальну суму 1124498,55 грн.

Таким чином, під час розгляду справи позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги щодо фактичного погашення боржником суми боргу за виконавчими документами у розмірі 1124498,55 грн.

З огляду на вказане, суд вважає, що підстави для скасування постанови про арешт майна боржника відсутні, а оскаржувана постанова винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 та ч.2ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1, ) про скасування постанови про арешт майна боржник - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський