Справа № 363/872/22
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року суддя Вишгородського районного суду Київської області

Лукач О.П., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ №0000458 від 23 грудня 2021 року винесену старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті, Савченко Владиславом Олеговичем .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22 січня 2022 року засобами поштового зв`язку вона отримала оскаржувану постанову, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП, за те, що вона, як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: загальної маси транспортного засобу на 14,2 % (10,799 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6% (5,788 тон) і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,0 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, з метою досудового урегулювання спору, 26 січня 2022 року вона звернулась зі скаргою до служби України з безпеки на транспорті. 14 лютого 2022 року отримала відмову у задоволенні скарги з формальних підстав. З винесеною постановою позивач не згодна, оскільки перевантаження на 14,2 % розраховане від максимально допустимої повної маси авто з причепом 40 тон, але пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Уряду від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлені граничні обмеження фактичної маси транспортних засобів понад 40 тон, для контейнеровозів - понад 44 тони, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 тон. Для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 тон, здвоєні осі - 18 тон, строєні 24 тони, або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 метри. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 позивач є власником транспортного засобу, за яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, - VOLVO, модель F-12, вантажний сідловий тягач, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , вона є власником транспортного засобу марки KROMHOUT модель 3.Com-12-27, напівпричіп контейнеровоз, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Вказує, що правопорушення зафіксоване за допомогою технічного засобу «WIM 3.3», який не ідентифікує транспортний засіб як контейнеровоз, що і призвело до помилки в розрахунках, а також їй не було надано доказів вчинення зазначеного правопорушення, фотознімок правопорушення відсутній, а методика визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу - невідома.

Позивач також просить поновити їй строк на оскарження постанови, враховуючи, що намагалася вирішити спір шляхом досудового врегулювання.

Оскільки позивач, звертаючись до суду із адміністративним позовом не сплатила судовий збір, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

23 лютого 2022 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків шляхом надання суду квитанції про сплату судового збору.

Враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, рішенням Ради суддів України №9 від

24 лютого 2022 року та її рекомендаціями від 2 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, Наказ Голови Вишгородського районного суду Київської області

№ 5-а від 2 березня 2022 року та інші, з цим пов`язані обставини, питання про відкриття провадження у справі вирішено 19 квітня 2022 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду від 19 квітня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ № 00004528 від 23 грудня 2021 року та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками, з роз`ясненням порядку та строків подання відзиву на позов.

25 та 27 червня 2022 року на електронну адресу суду надійшли клопотання від представника відповідача про надсилання йому копії позовної заяви для підготовки відзиву, оскільки на електронну адресу відповідача надійшла лише копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, без копії позову, а також копія позову відсутня у Електронному суді.

Перевіривши аргументи представника відповідача, які знайшли своє підтвердження, 30 травня 2022 року на його електронну адресу було надіслано копію адміністративного позову ОСОБА_1

6 червня 2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача Гонтар П.А. надійшов відзив на адміністративний позов з додатками, у якому одночасно просить поновити йому строк для подання відзиву, який пропущено з поважних причин, зокрема у зв`язку із введенням воєнного стану Указом Президента України, місце реєстрації представника відповідача у місті Херсон, який був окупованим з перших днів війни, що є загальновідомою інформацією, кібератакою на інформаційно-телекомунікаційну систему фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (докази додаються).

Вирішуючи питання про поновлення строку на подання відзиву, суд, враховуючи наведені у клопотанні причини його пропуску та встановлені судом обставини щодо отримання копії адміністративного позову, дійшов висновку, що він підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.

Водночас, судом встановлено, що копія відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 надіслано представником відповідача на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відмінна від електронної адреси позивача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ззначена нею у позові та у скарзі від 26 січня 2022 року, яка надсилалася відповідачу з метою досудового врегулювання спору.

За відсутності передбачених КАС України наслідків не надсилання відзиву на позовну заяву позивачу, суд враховує заперечення представника відповідача, викладені у відзиві, проте не бере до уваги докази, долучені до відзиву, оскільки вони не надіслані позивачу у порушення частини дев`ятої статті 79 КАС України.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_3 , представник відповідача у відзиві зазначив, що 22 грудня 2021 року о 22:27, за адресою М-03, Київ-Харків-Довжинський, км 81+000 технічним засобом автоматичної фіксації WIM-3, 3 був зафіксований транспортний засіб FM 12, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , із перевищенням вагових параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: загальної маси транспортного засобу на 14,2% (10,799 тон), навантаження на строєм осі транспортного засобу на 6% (5,788 тон). Відповідальність за вищевказані правопорушення передбачена частиною другою статті 132-1 КупАП. Постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №000004528 від 23 грудня 2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень. Подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові, а також підтверджуються:

1) фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт,

2) інформаиійною карткою габаритно-вагового контролю, що містить інформацію про результати вимірювання. Згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою ВМ № 00004528, загальна маса належного позивачу транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 50799 кг, тобто більше за максимально дозволену загальну масу у 40 тон на 10,799 тон, навантаження на строєні осі - 27788 кг, тобто більше за максимально дозволене навантаження на здвоєні осі порівняно з 22 тонами на 5,788 тон, що і відображено в Постанові. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги (п.17 Порядку №1174). Допустима похибка вимірювання вагового комплексу складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування. Основним доказом, відповідно до статті 251 КУпАп, у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови. Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам встановленим чинним законодавством України. Оскаржувана постанова в повній мірі відповідає вимогам до змісту, визначеним статті 283 КУпАП та згідно вимог пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174, містить інформацію про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні. Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. При цьому, пункт 22.5 Правил дорожнього руху не передбачає диференціацію нормативних вагових параметрів в залежності від ділянки дороги, що унеможливлює помилкове і тлумачення у вказаному аспекті. У постанові містяться всі необхідні дані, які стали підставою для встановлення складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача зазначає, що доводи позивача, викладені у позовній заяві, не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за частиною другою статті 132-1 КУпАП, а отже, враховуючи, що сам по собі факт перевищення нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України доведений належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позовної заяви та про правомірність оскаржуваної постанови. Щодо відсутності методики зважування у русі, представник відповідача зазначає, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі врегульовано Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174, який не передбачає необхідності застосування будь-якої методики вимірювання вагових параметрів. Щодо не надання позивачу доказів вчинення правопорушення, зазначає, що порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті врегульовано статтею 279-5 КУпАП, згідно якої постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Представник відповідача вказує на відсутність у позивача доказів перевезення вантажу запломбованим контейнером із відповідним маркуванням, що також не вбачається із фотознімків, зроблених під час фіксації факту адміністративного порушення, оскільки наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» надано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів. Крім того, даним нормативно-правовим актом закріплені правила перевезення в універсальних автомобільних контейнерах. Відповідно до пунктів 17.1, 17.2., 17.15 Наказу міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян. Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача. Під час приймання завантаженого контейнера провадиться зовнішній огляд контейнера, перевіряється наявність пломби та її справність, цілісність пломбувального дроту, а також відповідність номера контейнера і відправницького контрольного знака на відтиску пломби номеру контейнера і контрольному знаку, зазначеним у товарно-транспортній накладній (пункт 17.6. Наказу №363). Відповідно до пункту 17.9 Наказу міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Саме договори про перевезення вантажів контейнером є належними доказами надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозами, які позивачем надані не були. Таким чином позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом та не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз.

Представник відповідача вважає, що доводи позивача, викладені у позовній заяві, не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за частиною другою статті 132-1 КУпАП, та направлені виключно на ухилення від адміністративної відповідальності за перевищення нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, надані позивачем, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з таких підстав.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко Владиславом Олеговичем винесено постанову серія ВМ № 00004528 від 23 грудня

2021 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 22 грудня 2021 року адміністративного правопорушення за частиною другою статті 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000,00 гривень.

Як зазначено у постанові, 22 грудня 2021 року о 22 годині 27 хвилин, за адресою

М-03 Київ-Харків-Довжанський, км 81+000, зафіксовано транспортний засіб VOLVO FM 12, ДНЗ НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від

10 жовтня 2001 року № 1306 загальною масою транспортного засобу на 14,2 % (10.799 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6% (5,788 тон).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником транспортного засобу VOLVO, модель F-12, вантажний сідловий тягач,

2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, є ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , оскаржуючи постанову ВМ № 00004528 від 23 грудня 2021 року, зазначає, що посадовою особою не враховано, що зафіксований транспортний засіб є контейровозом і відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України встановлено граничне обмеження фактичної маси транспортних засобів для контейнеровозів - понад

44 тони.

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки KROMHOUT модель 3.Com-12-27, напівпричіп контейнеровоз, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Згідно із договором позички транспортних засобів від 20 серпня 2021 року, ОСОБА_4 , яка, на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в інтересах ОСОБА_1 , уклала договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «СВІТДРІМ», та передала у користування останнього, зокрема, транспортні засоби VOLVO, модель F-12, вантажний сідловий тягач, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та KROMHOUT модель 3.Com-12-27, напівпричіп контейнеровоз, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

У подальшому, 15 листопада 2021 року Покупець - Товариство з обмеженою відповідальністю «Генеруюча компанія Теплоінвест П», в особі директора Сурмило Олександра Сергійовича, уклало Договір №13 з Постачальником - Товариством з обмежено відповідальністю «СВІТДРІМ», за яким Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а Покупець прийняти і оплатити товар, зазначений у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Так, як убачається із Додатку № 1 до Договору №13 від 15 листопада 2021 року Специфікації №1 постачальник постачає, а покупець приймає та сплачує наступний товар: Дрова паливні, 200 м.куб. Технічні характеристики: сировина дров - сосна. Розмір дров: діаметр від 0,15 до 0,30 м., довжина до 0,4-1,0 м. Місце поставки: Полтавська обл.,

м. Кременчук.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно пункту 1 частини другої статті 229 КУпАП від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, на автомобільному транспорті посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (у редакції, чинній станом день вчинення правопорушення) встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі

16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Тобто, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з частиною другою статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Приміткою до статті 132-1 КУпАП передбачено, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно частини першою статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000,0 гривень.

Відповідно до частини сьомої статті 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від

27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623).

Згідно пункту 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку

№ 1174).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати:

вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу;

вимірювання загальної маси транспортного засобу;

визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій;

вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу;

визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу;

вимірювання габаритів транспортного засобу;

фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу);

фіксацію фронтального зображення транспортного засобу;

фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей);

первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційної телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування;

автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку № 1174).

Згідно пункту 15 Порядку № 1174 метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до підпунктів 1, 2, 5 Розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від

27 вересня 2021 року № 512, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами

другою та третьою статті 132-1 КУпАП.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

На першому етапі (рівні) за результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа, за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у частинах першій та другій статті 14-3 КУпАП, щодо відповідності символів номерного знака зафіксованого транспортного засобу, наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та відповідальну особу або особу, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України, відсутності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами та відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

Згідно статті 279-5 КУпАП, у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Вимогами статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача, як відповідальну особу, притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме, за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України - загальної маси транспортного засобу на 14,2 % (10,799 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6 % (5,788 тон). Вказане правопорушення зафіксовано за допомогою приладу WIM3. 3. Крім цього, у постанові наявний ідентифікатор для доступу до інформації, а саме посилання в інтернеті на вебсайт, на якому ОСОБА_1 могла ознайомитися із зображеннями чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронному вигляді. А тому доводи позивача про не надання їй доказів вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними.

Доводи позивача, що до транспортного засобу VOLVO FM, ДНЗ НОМЕР_2 був приєднаний напівпричіп-контейнеровоз, та згідно пункту 22.5 Правил Дорожнього руху України максимально допустимі параметри для нього складають щодо загальної маси -

44 тони, навантаження на строєні осі - 24 тони спростовуються Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» з таких підстав.

У вказаному Наказі міститься визначення того, що вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше); причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Пунктом 17 Наказу №363 встановлено правила перевезень вантажів у контейнерах.

Так, відповідно до пунктів 17.1, 17.2, 17.13, 17.15, 17.16 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян. Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг. Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування. Вантажовідправник зобов`язаний завантажувати вантаж в контейнер не більше його встановленої вантажності. Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача. Під час приймання завантаженого контейнера провадиться зовнішній огляд контейнера, перевіряється наявність пломби та її справність, цілісність пломбувального дроту, а також відповідність номера контейнера і відправницького контрольного знака на відтиску пломби номеру контейнера і контрольному знаку, зазначеним у товарно-транспортній накладній.

Враховуючи зазначене, а також аналізуючи надані позивачем докази, суд вважає, що перевезення вантажу - дрова паливні - сосна, є вантажем, який заборонено перевозити у контейнерах, а долучені до позову фотокопії контейнера, його маркування, не є підтвердженням того, що саме він був прикріплений 22 грудня 2021 року до транспортного засобу, зафіксованому в автоматичному режимі - VOLVO, модель F-12, вантажний сідловий тягач, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_1 допустила рух транспортного засобу із перевищенням параметрів зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України: загальної маси транспортного засобу на 14,2% - 10,799 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 6% - 5,788 тон, для транспортного засобу з причепом 40 тон, встановлені перевищення також свідчать про наявність перевищення і для контейнеровозів.

Також, як зазначає представник відповідача, загальна маса належного позивачу транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 50799 кг, навантаження на строєні осі - 27788 кг.

У Порядку № 1174, який є єдиним нормативно-правовим актом, що визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, відсутні будь-які посилання на методику визначення загальної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, а порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, який передбачає застосування певної методики при визначенні вагових параметрів транспорту, не поширюється на спірні правовідносини, оскільки його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах (пункт 1 Порядку № 869).

В контексті пункту 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24 липня 2019 у справі № 803/1540/16.

Таким чином, з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Отже, свої висновки позивач ґрунтує на помилковому тлумаченні пункту 22.5 Правил дорожнього руху, яка імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням хоча б одного із нормативних вагових параметрів.

Враховуючи наведені положення закону суд дійшов висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому доводи позивача про відсутність в оскаржуваній постанові необхідного обсягу інформації є помилковими, з урахуванням вимог до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені статтею 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року

№ 512.

Відтак оскаржувана постанова містить усі передбачені положеннями статті 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені статтею 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від

27 вересня 2021 року № 512, підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

Крім того, з положень Порядку № 1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. В подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. В свою чергу система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Більш того, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови є неможливим.

Відтак, подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються: фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; та/або відеозаписом руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

Зазначені докази також містяться на офіційному веб-сайті Державної служби України з безпеки на транспорті у мережі Інтернет за наступними посиланнями:

https://wim.dsbt.gov. uа/г/а/ВМ00004528. Посилання на веб-сайт в мережі Інтернет мітиться в оскаржуваній постанові. Так само, оскаржувана постанова містить ідентифікатори доступу до веб-сайту.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко В.О. під час винесення оскаржуваної постанови серія ВМ № 00004528 від 23 грудня 2021 року за частиною другою статті 132-1 КУпАП діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, правові підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 5, 77, КАС України, статтями 14-3, 122-2, 132-1, 229, 251, 258, 279-5, 283 КУпАП, пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пунктами 1, 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, пунктами 2, 11, 12, 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМ України від 27 грудня 2019 року № 1174, пунктами 1, 2, 5 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Мінінфраструктури № 512 від 27 вересня 2021 року, пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Вишгородським РВУ ДМС України в Київській області 30 жовтня 2013 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , адреса: м. Київ, пр-т. Перемоги 14.

Суддя О.П.Лукач