Справа № 640/26913/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Київ № 640/26913/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція»
до проДержавної аудиторської служби України визнання протиправним та скасування висновку про результати моніторингу від 16.10.2020 №UA-2020-08-11-001876-c,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної аудиторської служби України, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати висновок Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі від 16.10.2020 №UA-2020-08-11-001876-с ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013. Виконання будівельних робіт з технічного переоснащення по об`єкту: «Модернізація розподільчих пристроїв 0,4 кВ (в частині заміни комплектних трансформаторних підстанцій типу КТПВ-0.5) на енергоблоці №4 Рівненської АЕС» (2-етап)».

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що висновок Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі від 16.10.2020 №UA-2020-08-11-001876-с є необгрунтованим та таким, що порушує права та інтереси позивача, які полягають у здійсненні ним закупівель (виконання) робіт для власних потреб. Позивач зауважив, що всупереч пункту 1 розділу ІІ Порядку заповнення форми про результати моніторингу закупівлі, затвердженого наказом Мінфіну України від 08.09.2020 №552, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2020 за №958/35241, оскаржуваний висновок не містить ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ на організацій. Крім того, на думку позивача, відповідачем недотримано строк (15 робочих днів) здійснення моніторингу закупівлі, за наслідком якого прийнятого оскаржуваний висновок, оскільки моніторинг закупівлі розпочато 23.09.2020, а оскаржуваний висновок прийнято 16.10.2020, що свідчить про порушення строків здійснення моніторингу закупівлі.

Також позивач не погоджується з оскаржуваним висновком в частині порушення законодавства щодо невідповідності опублікованого оголошення про проведення відкритих торгів вимогам абзацу 8 частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме щодо не зазначення інформації про мову (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції, оскільки замовник здійснює формування оголошення про проведення відкритих торгів через авторизоване робоче місце та, в свою чергу, обмежений у своїх діях тими алгоритмами функціонування електронної системи закупівель, які у ній встановлені. Одним з таких обмежувальних алгоритмів є здійснення формування оголошення про проведення відкритих торгів у електронній системі закупівель виключно шляхом заповнення певних встановлених системою електронних полів, де немає можливості щось додати або змінити. Тобто, оголошення формується виключно за існуючим алгоритмом в електронній системі закупівель, а тому станом на час формування електронного оголошення проведення закупівель, така не містила полів для зазначаення інформації про мову (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції. Позивач зауважив, що попри неможливість внесення інформації про мови, якими повинно бути складено тендерну пропозицію в оголошення про проведення закупівлі (з причин зазначених вище), позивачем така інформація зазначена у пункті 7 Розділу І тендерної документації, яка є невід`ємною частиною оголошення про закупівлю № UA-2020-08-11-001876-с. У даному пункті вказана «Інформація про мову (мови), якою (якими) повинно бути складено тендерні пропозиції». Таким чином, позивач вважає, що ним під час прийняття оголошення щодо проведення закупівель не було порушено вимог Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим оскаржуваний висновок підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2020 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/26913/20 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 27.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо строків проведення закупівлі відповідач пояснив, що датою початку моніторингу закупівлі UA-2020-08-11-001876-c згідно із положеннями частини четвертої статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" є саме 23.09.2020, а не 22.09.2020, як про це зазначає у своєму адміністративному позові позивач, що свідчить про помилковість тверджень останнього щодо дати початку моніторингу. Крім того, відповідач провів моніторинг закупівлі UA-2020-08-11-001876-с з 23.09.2020, тобто з дня оприлюднення повідомлення про початок моніторингу в електронній системі закупівель, по 13.10.2020, а тому такий строк проведення моніторингу має чітко 15 робочих днів, після якого Держаудитслужба не вчиняла ніяких дій щодо перевірки ані тендерної документації позивача, ані тендерних пропозицій учасників торгів. При цьому, дата прийняття оскаржуваного висновку не впливає на строк моніторингу закупівель. Таким чином, відповідач вважає, що твердження позивача щодо недотримання строків проведення моніторингу закупівлі UA-2020-08-11-001876-с є такими, що спростовуються належними та допустимими доказами.

З приводу відсутності в оскаржуваному висновку ідентифікаційного коду юридичної особи відповідач зауважив, що вивантажена копія Висновку від 16.10.2020 №924 у пункті 1 містить інформацію про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, тобто код ЄДРПОУ ВП «Рівненська АЕС», а тому невідображення в електронній системі закупівель Prozorro всієї інформації у висновках про результати моніторингу процедури закупівель не свідчить про те, що Держаудитслужба не виконала вимог Наказу №552.

Щодо порушення статті 21 Закону України "Про публічні закупівлі" відповідач зазначив про те, що під час здійснення моніторингу закупівлі UA-2020-08-11-001876-с Держаудитслужба виявила порушення з боку позивача положень статті 21 Закону №922, яке полягало в тому, що в опублікованому оголошенні про проведення відкритих торгів не міститься інформація про мову (мови), якою (якими) мають готуватися тендерні пропозиції. При цьому, незабезпечення належного фукціонування електронної системи закупівель не може спростовувати виявлених порушень вимог Закону №922, які є чинними. Отже, виявлене порушення з боку позивача вимогу пункту 8 частини другої статті 21 Закону №922 підтверджується належними та допустими доказами, а також фактичними обставинами справи.

У відповіді на відзив 10.12.2020 №24314/001 (вх. від 17.12.2020 №03-14/190812/20) позивач зауважив, що заперечення відповідача є такими, що не спростовують доводи позивача, викладені у позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2020 в задоволенні клопотання представника Держаудитслужби про розгляд справи у судовому засіданніз викликом (повідомленням) сторін відмовлено.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та письмові заперечення стосовно спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Державної аудиторської служби України «Про початок моніторингу процедур закупівель» від 22.09.2020 №267, відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі", пункту 9 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, відповідачем розпочато моніторинг закупівлі №UA-2020-08-11-001876-c ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013. Виконання будівельних робіт з технічного переоснащення по об`єкту: «Модернізація розподільчих пристроїв 0,4 кВ (в частині заміни комплектних трансформаторних підстанцій типу КТПВ-0.5) на енергоблоці №4 Рівненської АЕС» (2-етап)».

За результатами моніторингу вказаної закупівлі 16.10.2020 Державною аудиторською службою України було опубліковано Висновок №UA-2020-08-11-001876-с про результати моніторингу закупівлі наступного змісту: "За результатами аналізу відповідності оголошення про проведення відкритих торгів вимогам Закону встановлено порушення вимог абзацу8 частини другої статті 21 Закону.

Не погоджуючись із вказаним Висновком, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

У відповідності до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі по тектсу - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

За приписами підпункту 3 пункту 3 Положення №43 серед основних завдань Держаудитслужби України визначають здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

При цьому, за правилами абзацу 5 підпункту 3 пункту 4 Положення №43 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, реалізує державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель.

Пунктом 7 Положення №43 визначено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені у встановленому законом порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII (далі - Закон №2939-XII) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірки закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 5 указаного Закону №2939-XII контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель.

Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.

Порядок здійснення моніторингу публічних закупівель регламентовано положеннями статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі», частиною першою якої передбачено, що моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи.

Моніторинг закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладання договору про закупівлю та його виконання.

Моніторинг закупівлі не проводиться на відповідність тендерної документації вимогам частини четвертої статті 22 цього Закону.

Вичерпний перелік підстав моніторингу закупівлі, порядок прийняття рішення про початок його здійснення, а також строки його проведення визначені у частинах другій - четвертій статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922 (далі - Закон №922).

Відповідно до частини другої статті 7-1 Закону №922 рішення про початок моніторингу закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник за наявності однієї або декількох із таких підстав:

1) дані автоматичних індикаторів ризиків;

2) інформація, отримана від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель;

3) повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель;

4) виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель;

5) інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до статті 9 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 7-1 Закону №922 таке рішення оприлюднюється протягом двох робочих днів з дня його прийняття в електронній системі закупівель органом державного фінансового контролю із зазначенням унікального номера оголошення про проведення процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та дати його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір та дати його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу, а також опису підстав для здійснення моніторингу закупівлі.

Як зазначено позивачем, відповідачем недотримано строк (15 робочих днів) здійснення моніторингу закупівлі, за наслідком якого прийнятого оскаржуваний висновок, оскільки моніторинг закупівлі розпочато 23.09.2020, а оскаржуваний висновок прийнято 16.10.2020, що свідчить про порушення строків здійснення моніторингу закупівлі.

Частиною четвертою статті 7-1 Закону №922 передбачено, що строк здійснення моніторингу закупівлі не може перевищувати 15 робочих днів з дати оприлюднення рішення про початок моніторингу закупівлі в електронній системі закупівель.

Відповідно до Висновку від 16.10.2020 про результати моніторингу закупівлі №UA-2020-08-11-001876-с, датою початку моніторингу визначено 23.09.2020, а датою закінчення моніторингу - 13.10.2020.

Частиною шостою статті 8 Закону №922 визначено, що за результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що положення статті 8 Закону №922 не містять вимог з приводу того, що висновок про результати моніторингу закупівлі має обов`язково бути складеним в останный день моніторингу закупівлі.

Таким чином, оскільки моніторинг процедури закупівлі, на наслідками якої прийнято оскаржуваний висновок, розпочався 23.09.2020 та закінчився 13.10.2020, суд вважає, що відповідачем дотримано строк здійснення моніторингу закупівлі, з урахуванням положень частини четвертої статті 7-1 Закону №922.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 7-1 Закону №2939-XII за результатами моніторингу закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

У висновку обов`язково зазначаються: 1) найменування замовника, щодо якого здійснювався моніторинг закупівлі, його ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження; 2) найменування предмета закупівлі та його очікувана вартість; 3) унікальний номер оголошення про проведення процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу; 4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу закупівлі; 5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У висновку може зазначатися додаткова інформація, визначена органом державного фінансового контролю необхідною для більш детального опису результатів моніторингу закупівлі.

Якщо за результатами моніторингу закупівлі не виявлено порушень законодавства у сфері публічних закупівель, у висновку зазначається інформація про відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

Щодо відсутності в оскаржуваному висновку ідентифікаційного коду юридичної особи суд зазначає, такі доводи позивача не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідно до Висновку від 16.10.2020 про результати моніторингу закупівлі №UA-2020-08-11-001876-с в пункті 1 зазначено відомості/інформація про замовника, а саме: Відокремлений підрозділ "Рівненська АЕС" державного підприємства "НАЕК "Енергоатом", 05425046, Україна, Вараш, Промзона.

При цьому, ідентифікаційний код, який зазначеий в оскаржуваному висновку, відповідає коду, який був зазначений в оголошенні про проведення відкритих торгів №UA-2020-08-11-001876-с.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності в оскаржуваному висновку ідентифікаційного коду юридичної особи.

Щодо встановлених відповідачем порушень перевіряючим органом було зазначено про те, що проведеним моніторингом встановлена невідповідність вимог пункту 8 частини другої статті 21 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме опубліковане оголошення про проведення відкритих торгів за №UA-2020-08-11-001876-с не містить інформації про мову, якою повинні готуватися тендерні пропозиції.

Однак, суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на наступні обставини.

Частиною другою статті 21 Закону №2939-XII передбачено, що оголошення про ведення відкритих торгів повинно містити зокрема наступну інформацію: мова (мови), якою (якими) повинні готуватися тендерні пропозиції.

Відповідно до пункту 3 Порядкурозміщення інформації про публічні закупівлі розміщення інформації в електронній системі закупівель здійснюється замовником шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель, та завантаження відповідних документів через автоматизоване робоче місце замовника.

Таким чином, законодавством у сфері публічних закупівель передбачено, що замовник оприлюднює інформацію про публічну закупівлю, зокрема оголошенням, виключно шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель.

Судом встановлено, що система закупівель, на час розміщення оголошення №UA-2020-08-11-001876-с не містила електронних полів для заповнення інформації про мову, якою повинна готуватись тендерна пропозиція та про умови надання забезпечення тендерних пропозицій.

Разом з тим, як зазначає позивач та підтверджено матеріалами справи, з метою дотримання вимог частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі» Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» розмістило інформацію про мову, якою повинні готуватись тендерні пропозиції у пункті 7 Розділу І тендерної документації, яка є невід`ємною частиною оголошення про закупівлю №UA-2020-08-11-001876-с.

Так, відповідно до пункту 7 Розділу І тендерної документації щодо оголошення про закупівлю №UA-2020-08-11-001876-с тендерні пропозиції підготовлені учасниками-резидентами України, викладаються українською мовою. При цьому, проектна, технічна документація, а також документи, що підтверджують відповідність учасника кваліфікаційним критеріями, які викладені в оригіналі російською мовою, не потребують перекладу українською мовою. Тендерні пропозиції, підготовлені учасниками-нерезидентами України, можуть бути викладені іншою мовою, при цьому повинні мати завірений переклад українською або російською мовами. У разі розбіжностей з текстом оригіналу перевага надається українському або російському тексту.

Таким чином, суд вважає, що позивачем виконано вимогу щодо зазначення мови, якою повинні готуватися тендерні пропозиції, з огляду на що, твердження відповідача про порушення в цій частині вимог законодавства про закупівлі є необґрунтованим.

Крім того, наявними в матеріалах доказами підтвержена відсутність в електронній системі закупівель електронних полів для заповнення інформації про мову, якою повинна готуватись тендерна пропозиція та про умови надання забезпечення тендерних пропозицій, позивач не міг заповнити інформацію у даних полях та фактично виконати вимоги частини другої статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», як того вимагав відповідач.

Суд зазначає, що не заповнення відповідних полів відбулось через об`єктивні незалежні від позивача обставини, а тому такі обставини не можуть ставитись у провину позивачеві та констатації факту вчинення ним порушення законодавства.

Приймаючи рішення у даній справі, суд враховує правові висновки Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року остаточне від 20 січня 2012 року, офіційний переклад повного тексту опублікований в Офіційному віснику України № 12 від 22.02.2013), в якій Суд наголосив на важливості принципу належного урядування. Вказаний принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. З наведеного вбачається, що наслідки помилкових дій субєкта владних повновадень не можуть покладатись на юридичних та фізичних осіб, які є учасниками спірних правовідносин.

За таких обставин, зважаючи на відсутність складу правопорушення у діях позивача, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного висновку та про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про скасування висновку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акту індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої, адже внаслідок визнання акту індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд позовну вимогу про визнання протиправним висновку задовольнив, відповідно позовна вимога про скасування висновку також підлягає задоволенню, як похідна.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з адміністративним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2020 №9617.

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому у розмірі 2102,00 грн. відповідно до задоволених судом позовних вимог.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Висновок Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі від 16.10.2020 №UA-2020-08-11-001876-с ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013. Виконання будівельних робіт з технічного переоснащення по об`єкту: «Модернізація розподільчих пристроїв 0,4 кВ (в частині заміни комплектних трансформаторних підстанцій типу КТПВ-0.5) на енергоблоці №4 Рівненської АЕС» (2-етап)».

3. Стягнути на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної аудиторської служби (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 4, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.