Справа № 260/1808/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2022 року м. Ужгород№ 260/1808/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні страхового стажу, за період його роботи з 30.12.2004 по 24.09.2021, всього 17 років 08 місяців 12 днів (з урахуванням зарахованого стажу роботи в органах ДФС з червня 2016 року по серпень 2017 року), до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на підставі довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески ГУ ДФС України у Закарпатській області за №122/7-07-97-09-00 від 15.11.2021 та Головного Управління ДФС у м. Києві без номера та дати за період з 02.10.2017 по 03.06.2019, здійснити зарахування ОСОБА_1 страхового стажу, за період його роботи з 30.12.2004 по 24.09.2021, всього 17 років 08 місяців 12 днів (з урахуванням зарахованого стажу роботи в органах ДФС з червня 2016 року по серпень 2017 року), до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та внести указані дані щодо страхового стажу ОСОБА_1 до даних персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 2004 по 2021 роки він працював в податковій міліції, тобто його стаж роботи складає 17 років 08 місяців 12 днів. Однак під час перевірки інформації щодо нього в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного страхування він з`ясував, що його загальний страховий стаж становить 1 рік 10 місяців 24 дні. Після звернення до органу Пенсійного фонду України його було повідомлено, що відповідальність за правильність даних про страховий стаж працівників несе страхувальник, а відповідні зміни можливо внести шляхом подання уточнюючої звітності. Разом з тим, посадові особи колишнього роботодавця ГУ ДФС у Закарпатській області звільненні у зв`язку з ліквідацією установи, що зумовлює необхідність внесення відповідних змін саме відповідачем.

15 червня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №0700-0902-7/22465 від 13.06.2022, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив. Зокрема, зазначив, що подання до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування відомостей про нарахування заробітку в розрізі кожної застрахованої особи у звітному місяці передбачено тільки з 01 червня 2016 року. Тому інформація про страховий стаж до цього періоду в реєстрі відсутня. В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України №770 від 21.08.2019 передбачено, що у разі відсутності такої інформації органи, які виплачували грошове забезпечення військовослужбовців подають до органів Пенсійного фонду України відомості у вигляді інформації ДФС за формами №8ДР і №1ДФ або звіту встановленої форми. Тому вважає, що відповідні відомості щодо позивача за період з 2004 по 2016 роки має надати страхувальник. Повідомив, що інформація про страховий стаж набутий позивачем у період з червня 2016 року по серпень 2017 року наявна в Державному реєстрів, поряд з цим за період з вересня 2017 року по вересень 2021 року відсутня. Тому для уточнення даних про страховий стаж та заробітну плату за такий період позивачу слід звернутися до страхувальника. Вважає, що оскільки порядок внесення відомостей до реєстру визначено на законодавчому рівні та не залежить виключно від органу Пенсійного фонду України позовні вимоги є передчасними.

16 червня 2022 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Зазначає, що здійснення персоніфікованого обліку в момент виникнення спірних правовідносин покладалося саме на органи Пенсійного фонду України. Наразі внести дані щодо трудового стажу позивача до відповідних баз іншим способом неможливо у зв`язку ліквідацією страхувальника ГУ ДФС у Закарпатській області.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з 30 грудня 2004 року по 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив службу в органах податкової міліції.

Наказом Державної фіскальної служби України №0067-о/д від 16.09.2021 підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , начальника міжрегіонального відділу оперативного документування управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Закарпатській області, з 24 вересня 2021 року звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пп. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (через скорочення штатів).

У зв`язку з виявленням факту відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей щодо наявного страхового стажу ОСОБА_1 звернувся із зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області).

За результатами розгляду такого звернення листом №222-36/Г-02/8-0700/22 від 20.01.2022 заявника було проінформовано про порядок внесення персоніфікованих відомостей до реєстру, зокрема, що такі за період з 2004 по 2016 рік надаються страхувальником. В свою чергу відомості за період роботи після 2016 року подаються страхувальником у формі первинних звітів. З огляду на що ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до ГУ ДФС у Закарпатській області для уточнення даних про страховий стаж та заробітну плату.

Не погоджуючись з діями ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови зарахувати наявний страховий стаж до реєстру, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невідповідністю, на думку позивача, відомостей щодо його загального страхового стажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наявному страховому стажу.

Так, страховий стаж в розумінні абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закону №1058) це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 11 Закону №1058 визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону №1058, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

При цьому, як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону №1058, страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

З метою забезпечення обліку застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування в Україні діє система персоніфікованого обліку та Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр), в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2464, реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 21 Закону №1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону №1058 (в редакції, чинні до жовтня 2017 року), відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-10, 12-15, 18 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу.

В подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII до вказаної вище статті були внесені зміни, відповідно до яких зазначена законодавча норма викладена в наступній редакції: «Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства».

Таким чином, обов`язок щодо подання до Пенсійного фонду відомостей про заробітну плату застрахованої особи, на яку сплачено страхові внески, покладається саме на роботодавця.

Вказане кореспондується також з нормами ч. 2 ст. 20 Закону №2464, відповідно до яких персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

В свою чергу до обов`язків Пенсійного фонду та його територіальних органів стосовно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру відносяться:

1) забезпечення своєчасного внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру;

2) здійснення контролю за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру (ч. 1 ст. 14-1 Закону №2464).

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону №2464 зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі Положення).

Це Положення визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 4 розділу І Положення, Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Згідно п. 1 розділ ІІ Положення Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", "Про захист персональних даних", "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".

Нормами п. 2 розділу ІІ Положення визначено, що у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із:

- звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу;

- системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- електронних пенсійних справ;

- системи обліку сплати страхових внесків;

- фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням;

- реєстру страхувальників Державного реєстру;

- центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану;

- звернень громадян до органів Пенсійного фонду України;

- інших джерел, передбачених законодавством.

В даній адміністративній справі позивач оскаржує відмову ГУ ПФУ в Закарпатській області, оформлену листом від 20 січня 2022 року, зарахувати страховий стаж за період роботи з 30.12.2004 по 24.09.2021 в органах ДФС до Реєстру застрахованих осіб на підставі довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відмовляючи внести необхідні відомості до Реєстру застрахованих осіб, ГУ ПФУ в Закарпатській області виходив з того, що законодавством передбачена чітка послідовність дій уповноважених органів щодо внесення змін до Реєстру застрахованих осіб.

В свою чергу в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що така послідовність в даному випадку дотримана бути не може, оскільки органи ДФС, в яких він працював у спірний період, було ліквідовано, а всіх його працівників звільнено.

Оцінюючи спірну відмову суб`єкта владних повноважень, суд виходить із законодавчих норм, чинних на момент її прийняття.

Постановою Пенсійного фонду №8-1 від 27.03.2018 були внесені зміни до Положення, зокрема, в частині, що стосується даних облікової картки Реєстру застрахованих осіб, змін та уточнень до них.

Так, відповідно до п. 2 розділу ІV Положення, до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:

- персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

- відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно п. 3 розділу ІV Положення відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, нормами Положення передбачений порядок внесення інформації щодо застрахованих осіб до Реєстру застрахованих осіб, а також уповноважені на те органи, яким, в даному випадку є роботодавці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №770 затверджено Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 3 Порядку, відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами № 8 ДР і № 1 ДФ за період, за який подано інформацію.

Згідно п. 4 Порядку у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення, або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів, до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.

Страхувальники або уповноважені органи подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у такі строки:

- за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року - не пізніше ніж 1 грудня 2019 року;

- за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року - не пізніше ніж 1 травня 2020 року;

- за період з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2011 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2020 року;

- за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2015 року - не пізніше ніж 1 жовтня 2021 року;

- за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року - не пізніше ніж 11 жовтня 2022 року.

Звіт подається у вигляді електронного документа (через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису).

У разі неможливості подання звіту у вигляді електронного документа він подається на паперових носіях, завірений підписом керівника страхувальника або уповноваженого органу та скріплений печаткою (за наявності) (подається страхувальником або уповноваженим органом разом із звітом в електронній формі на електронних носіях інформації) (п. 5 Порядку).

В свою чергу нормами п.п. 9, 10 Порядку на територіальний орган Пенсійного фонду України покладено повноваження щодо звіряння звіту, поданого відповідно до цього Порядку, з поданими страхувальником або уповноваженим органом раніше відомостями щодо кількості осіб і сум грошового забезпечення. А у разі виявлення недостовірних або помилкових відомостей, поданих та/або накопичених в електронних базах даних реєстру застрахованих осіб, не пізніше ніж через два робочі дні орган Пенсійного фонду України повідомляє страхувальнику або уповноваженому органу про виявлення розбіжностей.

При цьому згідно положень п. 14 Порядку відповідальним за правильність заповнення звітності та достовірність даних є страхувальник або уповноважений орган.

Порядок подання, обліку та оброблення відсутніх у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, Міноборони, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, МВС, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони (п. 15 Порядку).

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють порядок внесення відомостей про застрахованих осіб до Реєстру страхувальників, суд дійшов висновку, що такий обов`язок та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних є саме страхувальник або уповноважений орган.

В спірних правовідносинах такими уповноваженими органами є Головне управління ДФС у Закарпатській області та Головне управління ДФС у м. Києві. Саме такими органами були видані довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачі страхові внески, на підставі даних яких позивач просить внести відомості про його страховий стаж.

Позивач будь-яких доказів звернення до вищезазначених юридичних осіб з проханням внести зміни щодо нього до Реєстру застрахованих осіб до суду не надав, а про наявність таких звернень не заявляє. Натомість ОСОБА_1 вважає, що такі відомості повинні бути внесенні саме ГУ ПФУ в Закарпатській області з огляду на ліквідацію його колишніх роботодавців.

Так, п. 4. розділу ІV Положення дійсно передбачено, що у разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником.

У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

Окрім того, п. 5. розділу ІV Положення передбачено, що у разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб та невиконання страхувальником у місячний строк припису щодо усунення цих порушень територіальні органи Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк вносять відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб.

Відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих страхових внесків за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою страхувальника, та вносяться до Реєстру застрахованих осіб на підставі наказу керівника відповідного територіального органу у десятиденний строк після узгодження результатів перевірки (п. 6. розділу ІV Положення).

Отже, органи Пенсійного фонду України уповноважені вносити відомості про застраховану особу в Реєстр застрахованих осіб тільки: 1) у разі ліквідації страхувальника без визначення правонаступника за відповідним рішенням суду, що набрало законної сили; 2) у разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб та невиконання страхувальником у місячний строк припису щодо усунення цих порушень.

В даному випадку вказані обставини були відсутні. Так, станом на день звернення позивача до ГУ ПФУ в Закарпатській області із проханням внести відомості щодо його страхового стажу до Реєстру застрахованих осіб страхувальники не були ліквідовані, відомості щодо їх ліквідації в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні. Тому суд вважає, що саме роботодавці зобов`язані звернутися до органу Пенсійного фонду та подати необхідні дані для уточнення відомостей стосовно ОСОБА_1 .

При цьому суд не вважає відмовою в розумінні пенсійного законодавства лист-відповідь ГУ ПФУ в Закарпатській області №222-36/Г-02/8-0700/22 від 20.01.2022, оскільки в такому виключно роз`яснено встановлений законодавством порядок внесення уточнень до Реєстру застрахованих осіб та рекомендовано звернутись до страхувальника, з яким позивач перебував у трудових відносинах.

Суд вважає, що позивачем в даному випадку обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права та не дотримано передбачену законодавством процедуру внесення змін до Реєстру застрахованих осіб, оскільки він повинен в першу чергу звернутися з відповідним запитом до колишнього роботодавця, а не до ГУ ПФУ в Закарпатській області.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд вважає, що ГУ ПФУ в Закарпатській області діяло виключно в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін