Справа № 640/5623/22
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 липня 2022 року справа №640/5623/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу установити та виплачувати з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн. до призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум; 2) зобов`язання відповідача установити та виплатити позивачу з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн. до призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку та виплаті доплати до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у зв`язку з тим, що після здійснення перерахунку пенсії позивача, здійсненого на виконання рішення суду, розмір пенсії позивача збільшився більше ніж на 2000,00 грн.

Ухвалою від 18 лютого 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/5623/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, до якого в якості доказів направлення копії відзиву учасникам справи, додав копію поштового реєстру та фіскального чеку АТ «Укрпошта», які не засвідчені належним чином.

Належними доказами направлення відзиву іншим учасникам справи є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, копія реєстру відправлення поштової кореспонденції зі штампом поштового відділення тощо, засвідчені відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55.

Таким чином, відзив відповідача не відповідає положенням пункту другого частини четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже, не може бути прийнятий до розгляду.

Суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 30 грудня 2005 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В квітні 2018 року відповідач при перерахунку з 01 січня 2016 року пенсії позивачу згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» зменшив основний розмір пенсії позивача з 86% до 70% сум грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі №640/15661/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві задоволений повністю, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року у розмірі 86% грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії у 10 прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років станом на 31 грудня 2016 року основний розмір пенсії позивача обчислений із 70% сум грошового забезпечення, становить 19 827,00 грн. та виплачується з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії в сумі 10 740,00 грн.

Як вбачається з розрахунків пенсії за вислугу років станом на 31 грудня 2017 року, 01 січня 2018 року, 01 січня 2019 року, 01 січня 2020 року та 07 грудня 2021 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі №640/15661/19 ГУ ПФУ в м. Києві проведений перерахунок пенсії позивача, виходячи із 86% сум грошового забезпечення, становить 24 359,26 грн. та виплачується без обмеження пенсії максимальним розміром; підвищення, надбавки та доплати до пенсії позивача не включені.

За результатом розгляду адвокатського запиту від 06 грудня 2021 року адвоката позивача Хомича І.О. відповідач листом від 13 грудня 2021 року №2600-0202-8/200168 відмовив у перерахунку та виплаті доплати до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у зв`язку з тим, що після здійснення перерахунку пенсії позивача, здійсненого на виконання рішення суду, розмір пенсії позивача збільшився більше ніж на 2000,00 грн., а тому відсутні підстави для виплати такої доплати позивачу.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Кабінет Міністрів України 14 липня 2021 року прийняв постанову року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі по тексту - Постанова №713), пунктом 1 якої встановлено, що з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 01 березня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01 липня 2021 року.

Суд встановив, що пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначена позивачу з 30 грудня 2005 року.

При цьому, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі №640/15661/19 ГУ ПФУ в м. Києві проведений перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2017 року, розмір пенсії позивача збільшився з 19 827,71 грн. до 24 359,75 грн., тобто більше, ніж на 2 000,00 грн.

Проте, перерахунок пенсії позивача здійснений з 01 січня 2017 року, тобто до 01 березня 2018 року, що підтверджується розрахунками по пенсійній справі позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що проведений перерахунок пенсії позивача здійснений не з підстави винесення постанови Кабінету Міністрів України щодо проведення перерахунку пенсії чи зміни складових грошового забезпечення, а направлений на відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії в розмірі 86% сум грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром.

Проведений перерахунок пенсії у розумінні Постанови №713 полягає у перерахунку, проведеному не з метою усунення порушення права особи на належний розмір пенсії, а її перерахунок у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Натомість, такий перерахунок пенсії не проводився, з 01 січня 2017 року розмір пенсії позивача залишається незмінним, а, отже, доплата згідно Постанови №713 має складати 2 000,00 грн., а тому не нарахування ГУ ПФУ в м. Києві позивачу доплати до пенсії в 2 000,00 грн. є протиправною.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства i на умовах, передбачених законом i загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи зборів або штрафів.

При цьому відповідно до положень статі 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже , беручи до уваги, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку його пенсії, позивач був позбавлений частини своєї власності.

Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини i основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так i активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності (Рішення від 02 березня 2005 року у справі «Von Maltzan and оthers v. Germany», пункт 74).

Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Miller v. Austria» від 16 грудня 1974 року «обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 вересня 1996 року у справі «Gaygusuz v. Austria» йшлося про те, що «у випадку, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі i пенсійні, то такі внески е часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що у свою чергу може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності».

Таким чином, статтю Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

У пункті 50 рішення у справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статей Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

З чого випливає, що у практиці Європейського суду з прав людини виокремлюють три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статі 1 Протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

У випадках, коли хоча б одного критерію не буде додержано, Європейський суд з прав людини констатує порушення державою статі 1 Протоколу до Конвенції.

Так, зокрема, у справі «Трегубенко проти України» (заява №61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Крім того, при розгляді справи «Кечко проти України» (заява №63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок i дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23).

Отже, беручи до уваги відсутність правових підстав у відповідача для відмови у доплати до пенсії позивачу, позбавлення позивача його «законних очікувань» на отримання пенсії у розмірі, що передбачений законом, у контексті вищезгаданих критеріїв - гарантій свідчить про незаконність втручання у його право власності.

З огляду на зазначене, не встановлення доплати до пенсії позивачу порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право позивача мирно володіти своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу установити та виплачувати з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн. до призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання відповідача установити та виплатити позивачу з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн. до призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетний асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 установити та виплачувати з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн. до призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві установити та виплатити ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2 000,00 грн. до призначеної пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко