Справа № 640/12947/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «САТЕР» з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (правонаступник - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України (правонаступник - Державна податкова служба України), в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27 березня 2019 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки у товариства відсутній податковий борг, у тому числі за податковими деклараціями за відповідний період, а тому грошові кошти були перераховані без порушень строку, передбаченого пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що право податкового органу здійснити заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку у СЕА ПДВ має обумовлюватись винесенням не будь-якого рішення суду про стягнення коштів, а саме, рішення суду про стягнення коштів з рахунку в СЕА ПДВ.

Відповідачем відзиву на апелційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розгляду апеляційної справи та матеріалів справи в письмовому провадженні.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням суду, що співробітниками контролюючого органу проведена камеральна перевірка дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПрАТ "Акціонерна компанія "САТЕР" (), за результатами якої складено акт від 25 лютого 2019 року №5668/26-15-12-13-20.

Проведеною перевіркою встановлення порушення ПрАТ "Акціонерна компанія "САТЕР" граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість передбачених підпунктом 50.1 статті 50, пунктами 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України. Відповідальність платника передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки, 27 березня 2019 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених підпунктом 50.1 статті 50, підпунктами 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України та згідно статті 126 Податкового кодексу України до ПрАТ "Акціонерна компанія "САТЕР" за затримку сплати грошового зобов`язання у сумі 3361400,65 грн. застосовано штраф у розмірі 20% на суму 672280,13 грн.;

- №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених підпунктом 50.1 статті 50, підпунктами 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України та згідно статті 126 Податкового кодексу України до ПрАТ "Акціонерна компанія "САТЕР" за затримку сплати грошового зобов`язання у сумі 271138,70 грн. застосовано штраф у розмірі 10% на суму 27113,87 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, кошти, які були сплачені ПрАТ «Акціонерна компанія «САТЕР» у спірний період визначених у деклараціях/уточнюючих розрахунках з ПДВ, зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, а отже контролюючим органом правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків. Ця компетенція стосується, зокрема виявлення джерел погашення податкового боргу та контролю за дотриманням платником податків черговості погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Відповідно до пункту 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, встановлена пунктом 87.9 статті 87 ПК України заборона платникам спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання до повного погашення податкового боргу (крім випадків, визначених цим же пунктом) кореспондується з обов`язком податкового органу зараховувати такі кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до пункту 200-1.7 статті 200-1 ПК України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Зазначене кореспондується з першим реченням абзацу четвертого пункту 87.1 статті 87 ПК України, відповідно до якого не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

За встановленим судом обставинами, кошти, що були сплачені ПрАТ "АК "САТЕР" у період 2017 - 2018 років в рахунок погашення податкових зобов`язань, визначених у деклараціях з ПДВ, зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення за попередній період.

Така поведінка відповідача є правомірною у спірних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що кошти на рахунку платника податків в системі електронного адміністрування податку на додану вартість можуть бути джерелом погашення боргу з податку на додану вартість лише за наявності відповідного рішення суду з тих підстав, що друге речення пункту 87.9 статті 87 ПК України є окремою нормою і стосується випадків, коли погашення боргу здійснюється за рішенням суду відповідно до статті 95 цього Кодексу. Аналіз же абзацу четвертого пункту 87.1 статті 87 ПК України свідчить про те, що джерелом погашення податкового боргу з податку на додану вартість можуть бути кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі не було встановлено обставин самостійного списання контролюючим органом коштів, які знаходились на рахунку ПрАТ «АК «САТЕР» в системі електронного адміністрування ПДВ, у зв`язки з чим відсутні підстави вважати, що відповідачем порушено пункт 95.3 статті 95 ПК України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі №805/4337/16-а, від 22 жовтня 2018 року по справі №821/1431/17, від 19 2021року № 826/13602/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

За таких обставин колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визнається сумою податкового боргу платника податків.

За несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.

При цьому, відповідальність, передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України, у вигляді штрафу пов`язана із фактом наявності порушення, а саме несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання, і не залежить від способу, в який здійснювалась сплата (погашення) податкового боргу - добровільно чи в порядку пункту 87.9 статті 87 ПК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з правомірністю податкових повідомлень-рішень від 27 березня 2019 року № та №.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання позивача на постанову апеляційної інстанції, оскільки під час розгляду справи судом у відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню висновки викладені Верховним Судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга апелянта є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан