Справа № 640/32300/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року місто Київ №640/32300/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зняття арешту з всього нерухомого майна, накладеного на підставі постанови Відділу Державної виконавчою служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 01.09.2011, реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011, та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011;

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з всього нерухомого майна, накладеного на підставі постанови Відділу Державної виконавчою служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 01.09.2011, реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що бездіяльність відповідача щодо зняття арешту з майна померлого ОСОБА_3 та виключення відомостей про цей арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є протиправною, оскільки продовження чинності цього арешту є порушенням налажного ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 (суддя Мамедова Ю.Т.) відкрито провадження в адміністративній справі №640/32300/21 та, з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання.

На адресу суду 09.12.2021 позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмового доказу, а саме листа Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.11.2021 №27794515/3, надісланого представнику позивача за наслідками розгляду його звернення від 20.09.2021 та в якому зазначено про те, що у зв`язку з тим, що виконавче провадження завершено та повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", а тому підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні, арешт може бути знятий за рішенням суду.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, справу в порядку п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний автомазитований розподіл справ між суддями.

Відповідно до частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з протоколом повтороного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/32300/21 передано на розгляд судді Іщуку І.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2022 адміністративну справу №640/32300/21 прийнято до провадження суддею Іщуком І.О., призначено судове засідання та зобов`язано відповідача до початку судового засідання надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №27794515.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 27.06.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив про те, що в рамках примусового виконання виконавчого листа від 20.07.2011 №1-751/2011, виданого Голосіївським районним судом міста Києва про конфіскацію у ОСОБА_3 всього належного йому майна на користь держави державним виконавцем, в порядку статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт майна боржника, про що внесено відомості до відповідного реєстру обтяження нерухомого майна. У зв`язку з тим, що в подальшому державним виконавцем зазначений лист було повернуто стягувачу, підстав для зняття арешут, визначених положеннями статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", не було.

З приводу надання копій матеріалів виконавчого провадження №27794515 відповідач вказав про те, що він не має можливості надати до суду матеріали виконавчого провадження у зв`язку з їх знищенням.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.06.2022 витребувано повторно у Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №27794515 або належні у розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України докази їх знищення.

Під час судового розгляду справи судом оголошувались перерви та розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 11.07.2022, враховуючи надходження клопотання від представника позивача, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розгляд справи здійснено із врахуванням особливостей розгляду даної категорії спорів, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №27794515 з примусового виконання виконавчого листа від 20.07.2011 №1-751/2011, виданого Голосіївським районним судом міста Києва про конфіскацію у ОСОБА_3 всього належного йому майна на користь держави.

В ході вчинення виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову від 01.12.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що рухомого та нерухомого майна за засудженим (боржником) не зареєстровано, іншого майна, яке підлягає конфіскації не розшукано, а здійснені виконавцем відповідного до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультативними.

Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві (правонаступником якого є Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) від 01.09.2011 №1773/13 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 (реєстраційний номер обтяження 11564012).

Представник позивача звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна боржника померлого спадкодавця від 20.09.2021, в якій просив вчинити дії щодо зняття арешту з усьог нерухомого майна, накладеного на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 01.09.2011, реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер 11564012 від 01.09.2011.

Листом Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.11.2021 №27794515/3, надісланого представнику позивача за наслідками розгляду його звернення від 20.09.2021 відповідач повідомив про те, що у зв`язку з тим, що виконавче провадження завершено та повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні, арешт може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Суд зазначає, що частиною шостою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606 (в редакції, чинній на момент прийняття постанови про накладення арешту) передбачено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (частина перша статті 55 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на даний час відносно майна ОСОБА_3 зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна.

Як встановлено у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні норми містили й редакції Закону України «Про виконавче провадження», які діяли у період накладення арешту на майно.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем.

Відповідно до цієї норми особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , на майно якого було накладено арешт в рамках виконавчого провадження 09.09.2020 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.09.2020 серії НОМЕР_1 . Спадщину після його смерті оформлено батьком - ОСОБА_4 , проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.01.2021 серії НОМЕР_2 .

Варто зазначити, що позивач, з урахуванням положень статті 1261 Цивільного кодексу України, має право на спадкування за законом, проте не може реалізувати своє законне право у зв`язку з накладеним арештом на майно, яким є 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Так, позивачем наголошено на тому, що оформлення спадкових прав є неможливим, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було вивлено інформацію щодо накладеного арешту на вказане майно.

За посиланням позивача, арешт було накладено у зв`язку з винесенням у 2011 році відносно ОСОБА_3 (сина позивача) вироку, який передбачав конфіскацію належного засудженому майна та яким його було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до статей 52, 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна є додатковим покаранням.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України) та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Згідно вимог статті 404 КПК України вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання.

Статтею 48 КВК України передбачено, що суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;

3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Таким чином, строки давності виконання вироку суду щодо ОСОБА_3 в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна вже минули.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів правомірності існування станом на час розгляду справи накладеного на майно ОСОБА_3 арешту згідно виконавчого листа від 20.07.2011 №1-751/2011, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, арешт накладений на майно ОСОБА_3 за відсутності виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Крім того, на думку суду, не зняття відповідачем арешту з всього нерухомого майна, накладеного на підставі постанови Відділу Державної виконавчою служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 01.09.2011, реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011 при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а тому порушене право позивача, як особи, якій надано право щодо оформлення спадкових прав, підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна та та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в іншій спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено наявності відкритого виконавчого провадження та не підтверджено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно на підставі постанови Відділу Державної виконавчою служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 01.09.2011, реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу вчинити дії щодо оформлення спадкових прав, керуючись вимогами частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірності існування на даний час арешту майна з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповдача у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зняття арешту з всього нерухомого майна, накладеного на підставі постанови Відділу Державної виконавчою служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 01.09.2011, реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011, та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011.

3. Зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з всього нерухомого майна, накладеного на підставі постанови Відділу Державної виконавчою служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 01.09.2011, реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 11564012 від 01.09.2011.

4. Стягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центарльного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03022, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 287, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.