Справа № 640/19763/21
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/742
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Київ № 640/19763/21

за позовомОСОБА_1
до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправними та скасування постанов

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Київській області ЦМУМЮ (м. Київ) про:

визнання протиправною та скасування винесеної (прийнятої) постанови №52623005, виданої 28.04.2020 р. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір у розмірі 410 970,77 грн.;

визнання протиправними та скасування винесених (прийнятих) головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єжовим Максимом Валерійовичем 24.06.2021р. постанов: про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та 25.06.2021р. постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Ухвалою суду від 18.11.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

20.12.2021 р. надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2014 р. у справі №362/88/14-ц -

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 223381544, укладеним 25.12.2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 у розмірі 4 109 707,74 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:048:0042, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:048:0041, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 2 від 10.07.2008 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 1 від 10.07.2008 року.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів.

Визначити початкову ціну предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виданий у справі №362/88/14-ц виконавчий лист від 12.02.2015 р. був предметом виконання у виконавчому провадженні ВП №52623005, відкритому головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою від 17.10.2016 р.

28.04.2020 р. у межах ВП №52623005 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, згідно з якою з боржника ОСОБА_1 стягнено виконавчий збір в розмірі 410 970, 77 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.06.2021 р. відкрито ВП №65897978 з примусового виконання постанови №52623005 від 28.04.2020р.

Також 24.06.2021р. у ВП №65897978 винесено постанови про -

стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (300 грн.);

про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, згідно з якою об`єднано виконавчі провадження №65897885, №65897978 у зведене виконавче провадження №65898668, оскільки у провадженні відділу перебуває виконавче провадження стосовно одного й того ж боржника;

про арешт коштів боржника;

про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та інші доходи боржника, згідно з якою звернено стягнення на доходи боржника що отримує дохід в Управлінні праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (), за адресою Житомирська обл., м. Житомир, вул. Бориса Тена, 16. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства за наступними реквізитами: Одержувач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , IBAN UA3113571 в Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві, м.Київ, вул. Терещенківська, 11-а. у розмірі 20% з усіх видів доходу до виплати загальної суми боргу 412161.34 грн

25.06.2021р. у межах ВП №52623005 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою звернено стягнення на доходи боржника що отримує дохід/пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області (), за адресою Житомирська обл., м. Житомир, вул. Ольжича, 7. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства за наступними реквізитами: Одержувач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , IBAN UA3113571 в Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві, м.Київ, вул. Терещенківська, 11-а. у розмірі 20% з усіх видів доходу/пенсії до виплати загальної суми боргу 412161.34 грн.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказані постанови протиправними та просить їх скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що про існування всіх оскаржуваних постанов, в тому числі, і постанови ВП № 52623005, виданої 28.04.2020 р., вона дізналася у липні 2021 р., після отримання копій постанов у ВП №65897978.

Між тим, постанова № 52623005, видана 28.04.2020 р., могла бути винесена одночасно з постановою про відкриття ВП №52623005, а не після спливу 4 років з моменту початку вказаного виконавчого провадження; на момент винесення постанови не було фактично виконано виконавчий документ, державним виконавцем не вживалися заходи з фактичного виконання рішення.

У додаткових поясненнях позивач зазначає, що постановою від 23.06.2021 р. у ВП №52623005 повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю бажання у стягувача залишати за собою нереалізоване майно (земельні ділянки) боржника.

Також позивач посилається, що положення ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", що діяли до 28.08.2018 р., передбачали розрахунок судового збору у розмірі 10% від стягнутої суми, а не він суми, що підлягає стягненню, що ставить позивача як боржника у більш невигідне становище.

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що постановою від 23.06.2021 р. у ВП №52623005 повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю бажання у стягувача залишати за собою нереалізоване майно (земельні ділянки) боржника з підстав п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

В той же час, згідно з ч. 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку позивач зазначає, що оскаржувана постанова № 52623005, видана 28.04.2020 р., про стягнення виконавчого збору ним не отримана, тоді як він дізнався про неї при отриманні оскаржуваних постанов від 24.06.2021 р. ВП №65897978 у липні 2021 р. (штемпель поштового відділення про направлення позивачу 29.06.2021 р.); позов подано до суду 13.07.2021 р.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаної інформації, зокрема, щодо отримання позивачем оскаржуваної постанови раніше.

Посилання відповідача на можливість ознайомлення з постановою на сайті АСВП не позбавляє орган стягнення обов`язку зі скерування постанов виконавчого провадження учасниками виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи строки доставлення поштової кореспонденції, у суду відсутні підстави для висновку про порушення позивачем строку звернення до суду, і позов підлягає розгляду по суті.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно зі змістом позову фактично позивач оскаржує постанову ВП №52623005 від 28.04.2020 р. про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом у ВП №65897978, тоді як інші оскаржувані постанови носять похідний характер від правомірності стягнення з позивача виконавчого збору.

Як зазначено вище, виданий у справі №362/88/14-ц виконавчий лист від 12.02.2015 р. був предметом виконання у виконавчому провадженні ВП №52623005, відкритому головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою від 17.10.2016 р.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (в первісній редакції, яка набула чинності 15.10.2016 р.) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Ст. 27 Закону №1404-VIII не містить положення про винесення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, тому посилання позивача на протиправність винесення постанови ВП №52623005 від 28.04.2020 р. через чотири роки після відкриття виконавчого провадження не може бути визнане обґрунтованим, і орган стягнення не був обмежений у строках винесення постанови про стягнення виконавчого збору у відкритому виконавчому провадженні.

Натомість, відповідне положення у ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII з`явилося після набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 р. № 2475-VIII.

Також згідно з ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII (в редакції станом на 28.04.2020 р.) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з виконавчим листом у справі №362/88/14-ц від 12.02.2015 р. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 223381544, укладеним 25.12.2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 у розмірі 4 109 707,74 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Тобто, вартість заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення на майно позивача, визначено у 4 109 707,74 грн., і органом стягнення визначено виконавчий збір у 10% від суми, що становить 410 970, 77 грн., від суми, що підлягає примусовому стягненню.

Як зазначають сторони, постановою від 23.06.2021 р. у ВП №52623005 повернуто виконавчий документ стягувачу згідно з п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII, оскільки стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення (копію вказаної постанови до матеріалів справи не надано).

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, з урахуванням того, що внесені Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище позивача як боржника, а також того, що органом стягнення фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору, і, відповідно, відкриття виконавчого провадження з виконання такого рішення.

До вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду справи №1340/5053/18 у постанові від 12.08.2020 р., який суд враховує під час розгляду справи.

Як зазначено вище, позовні вимоги в іншій частині фактично є похідними під відповідності законодавству постанови ВП №52623005 від 28.04.2020 р., тому в частині їх оскарження позовні вимоги також підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду наявні підстави для висновку про те, що відповідачем порушено вимоги щодо обґрунтованості оскаржуваних постанов.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову № 52623005 від 28.04.2020 р. про стягнення виконавчого збору Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

3. Визнати протиправними та скасувати постанови №65897978 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.06.2021р. про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та від 25.06.2021р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

4. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, код 43315602) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) 9 557, 7 грн. судового збору.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 11.07.2022 р.