Справа № 685/734/22
Суддя: Самойлович А. П.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/734/22
Провадження № 2-а/685/13/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді: Самойлович А. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5649825 від 22 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що постановою інспектора сектору поліцейської діяльності № 1 (смт Теофіполь) відділу поліції № 2 (м. Волочиськ) Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Войтовича С.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУПАП у виді штрафу в сумі 340 грн. за те, що 22 липня 2022 року о 15 год. 14 хв. в смт Базалія по вул. Першотравневій, 4 керував належним йому автомобілем ЗАЗ SENS з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого на лобове скло було нанесено покриття, а саме, тону вальна плівка, яка погіршує його прозорість, чим порушив п. 31.4.7 «в» ПДР, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 121 КУПАП.

Позивачем заявлена вимога скасувати дану постанову через її незаконність та закрити провадження по справі.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що спірну постанову винесено без дотримання вимог ст. 280 КУПАП та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Зокрема, у постанові не наведені докази, на яких ґрунтується висновок інспектора про порушення.

Також інспектор не з`ясував, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Позивач зазначає, що відповідно до примітки п. 31.4.7 «в» ПДР дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Однак інспектором при виявленні правопорушення та розгляді справи не застосовувався технічних засіб для виявлення ступеня прозорості лобового скла та не наведено доказів того, що тонування обмежує оглядовість з місця водія і погіршує його прозорість, та світлопропускання не відповідає вимога ГОСТ 5727-88.

Відповідачем направлено до суду письмовий відзив, згідно якого просить відмовити у позові, оскільки оскаржувана постанова була винесена з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про Національну поліцію».

У відзиві зазначено, що відповідно до п. 31.4.7 (в) забороняється експлуатація в разі встановлення на скло додаткових предметів чи нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 22 липня 2022 року о 15:14:58 в смт Базалія по вул. Першотравнева, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого на лобове скло було нанесено покриття, а саме, тонувальна плівка, яка погіршує його прозорість, чим порушив п. 31.4.7 (в) ПДР, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУПАП у виді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУПАП настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) або інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Перелік видів несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів, визначений розділом 31 Правил дорожнього руху та, зокрема, пунктом 31.4.7.

Підпунктом «в» пункту 31.4.7 ПДР передбачена заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої невідповідності вимогам, як встановлення на скло додаткових предметів або нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість. У примітці до цього підпункту визначено, що на верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88.

Відповідно до даних офіційного сайту ДП «Укрметртестстандарт», ГОСТ 5727-88 «Стекло безопасное для наземного транспорта. Общие технические условия» не діє в Україні (див. http://csm.kiev.ua/nd/nd.php?b=2&l=3671).

Натомість, відповідно до пункту 6.8.6 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», не дозволено розміщувати предмети (за винятком талона про технічний огляд у правій нижній частині вітрового скла та інших документів згідно з законодавством) або наносити покриви, які обмежують огляд з місця водія, відвертають увагу, погіршують прозорість скла і можуть спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху.

З тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 свої заперечення обґрунтовує не відсутністю покриття на вітровому склі керованого ним автомобіля, а тим, що інспектор не застосовував технічний засіб для виявлення ступеня прозорості вітрового скла та не наведено доказів того, що тонування обмежує оглядовість з місця водія, погіршує його прозорість.

При перегляді наданого відповідачем відеозапису з портативної відеокамери встановлено, що і під час розгляду справи на місці зупинки ОСОБА_1 висловлював свої заперечення лише щодо відсутності у інспектора спеціального технічного засобу для перевірки світлопропускання вітрового скла, жодних заперечень щодо факту наявності додаткового покриття на вітровому склі не виражав.

Відомості про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, внесено до оскаржуваної постанови.

Суд не погоджується з думкою позивача щодо обов`язкового контролю наявності додаткового покриття на вітровому склі виключно із застосуванням відповідного устаткування.

Так, пунктом 7.8.1. вищезазначеного ДСТУ 3649:2010 передбачено, що відповідність вимогам, зокрема, пункту 6.8.6, перевіряють візуально.

З наданого відеозапису чітко видно, що на вітрове скло автомобіля ЗАЗ Сенс з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував позивач, нанесене покриття, що значно погіршує прозорість скла, фактично при яскравому сонячному світлі проглядається лише відблиски керма на сонці та частина кольорового ароматизатора на внутрішньому дзеркалі заднього виду.

Суттєве погіршення прозорості вітрового скла автомобіля позивача (фрагмент відеозапису з 01.50 хв. до 02.00 хв. відео файлу «Палій (1)») наглядно видно у порівнянні з прозорістю вітрового скла патрульного автомобіля (фрагмент відеозапису починаючи з 02.15 хв. відео файлу «Палій (1)»).

Тобто діючим державним стандартом заборонено експлуатацію автомобіля з нанесеним на вітрове скло покриттям, що відповідає вимогам безпеки експлуатації транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, та здоровому глузду його водія. Перевірка наявності додаткового покриття на вітровому склі може проводитися візуально, тобто без обов`язкового застосування відповідного спеціального обладнання, що і було здійснено інспектором та виявлено спірне тонування.

Вимоги щодо світлопропускання вітрового скла автомобіля, визначені пунктом 6.8.7 ДСТУ 3649:2010, та визначення такого світлопропускання за допомогою спеціального обладнання згідно пункту 7.8.3 цього ДСТУ, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки в даному випадку порушенням є нанесення будь-якого покриття на вітрове скло, що визначено саме пунктом 6.8.6 ДСТУ 3649:2010.

Судом не вбачається порушень в тому, що у оскаржуваній постанові не наведені докази, якими б підтверджувалося порушення позивачем правил дорожнього руху, на що він посилається у своїй позовній заяві, оскільки частинами другою та третьою статті 283 КУПАП, якими визначений зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, не передбачено внесення відомостей про досліджені докази до постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем вимог пункту 31.4.7 «в» Правил дорожнього руху, тому в його діянні наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУПАП.

Інспектор відповідача при винесенні спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому підстав для скасування постанови немає.

Керуючись пунктом 31.4.7 «в» Правил дорожнього руху, ст.ст. 121 ч. 1, 222, 254, 258, 284, 288, 293 КУПАП, ст.ст. 246, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5649825, винесену 22 липня 2022 року інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (смт Теофіполь) відділу поліції № 2 (м. Волочиськ) Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенантом поліції Войтовичем Сергієм Вікторовичем, залишити без змін, а позов ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Теофіпольський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Самойлович А.П