Справа № 540/7428/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/7428/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення недоплаченого грошового забезпечення,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якій позивач просить: cтягнути з Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку недоплачене грошове забезпечення за час виконання військового обов`язку з 05.06.2020 року по 07.10.2020 року на нижчеоплачуваній посаді у сумі 64210,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення та подальшого призначення на таку нижче оплачувану посаду. З огляду на вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 №11/0/9-22, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена Одеському окружному адміністративному суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2022 року справа призначена до розгляду судді Самойлюк Г.П.

Ухвалою від 27.06.2022 року прийнято до свого провадження дану адміністративну справу та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рiшенням Херсонського окружного адмiнiстративного суду від 11.08.2020 року у справі № 540/1259/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України генерал-полковник Руслана Хомчака про визнання протиправним та скасування наказу від 07.05.2020 р. № 47 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.8 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.05.2020 р. № 47 в частині увільнення ОСОБА_1 з посади начальника вiддiлення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку призначення старшим офіцером вiддiлення запобігання і профілактики злочинів та правопорушень відділу запобiгання, виявлення злочинів та інших правопорушень Східного територіального управління Військової служби правопорядку.

29 вересня 2020 року Херсонським окружним адміністративним судом у справі № 540/1259/20 ухвалено додаткове рішення, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Вiддiлення запобігання, виявлення злочинів та iнших правопорушень - заступника начальника Херсонського зонального вiддiлу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку з 08.05.2020 року.

Наказом вiд 07.10.2020 року № 128 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку з 08.05.2020 року.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати недоплаченого грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді.

Листом від 27.01.2021 року відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 недоплаченого грошового забезпечення за час виконання вiйськового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, оскільки рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року та додатковим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року у справі № 540/1259/20 не встановлено такого обов`язку.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Також, відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Водночас, порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначається Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. за № 260 (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція № 260).

Відповідно до п. 1.11 Інструкції № 260, військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді), за рішенням повноважного органу, який прийняв рішення про таке поновлення, виплачується грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, що вони недоотримали внаслідок незаконного звільнення (переміщення).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.05.2020 року Головнокомандувачем Збройних Сил України винесено наказ № 47, відповідно до п.8 параграфу 2 на підставі п.82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і призначено старшим офіцером відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Східного територіального управління Військової служби правопорядку та призначено на нижчу посаду з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей на підставі висновку атестування.

В свою чергу, рішенням Херсонського окружного адмiнiстративного суду від 11.08.2020 року у справі №540/1259/20, зокрема визнано протиправним та скасовано п.8 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.05.2020 р. № 47 в частині увільнення ОСОБА_1 з посади начальника вiддiлення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку призначення старшим офіцером вiддiлення запобігання і профілактики злочинів та правопорушень відділу запобiгання, виявлення злочинів та інших правопорушень Східного територіального управління Військової служби правопорядку.

Додатковим рішенням Херсонського окружного адмiнiстративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 540/1259/20 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Вiддiлення запобігання, виявлення злочинів та iнших правопорушень - заступника начальника Херсонського зонального вiддiлу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку з 08.05.2020 року.

З огляду на той факт, що судовими рішеннями у справі №540/1259/20, які набрали законної сили, факт призначення позивача на нижче оплачувану посаду визнаний незаконним, наказ про таке призначення скасований, а позивача фактично призначено на раніше займану ним посаду, то суд приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

При цьому, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною відмови в нарахуванні та виплаті позивачу різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді та зобов`язання останнього нарахувати та виплатити різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення та подальшого призначення на нижчеоплачувану посаду.

В свою чергу, щодо вимоги позивача в частині стягнення з Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку недоплаченого грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку з 05.06.2020 року по 07.10.2020 року на нижче оплачуваній посаді у сумі 64210,33 грн., не підлягають задоволенню, оскільки обрахування недоплаченого грошового забезпечення віднесено до повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про стягнення недоплаченого грошового забезпечення - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

Зобов`язати Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення та подальшого призначення на нижчеоплачувану посаду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.