Справа № 640/20916/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 липня 2022 року справа №640/20916/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доСлужби безпеки України (далі по тексту - відповідач, СБУ)
про1) визнання протиправним та скасування доручення Служби безпеки України за індексом «О» від 30 липня 2019 року№2/5-2354 щодо ОСОБА_1 ; 2) визнання протиправним та скасування доручення Служби безпеки України за індексом «О» щодо ОСОБА_1 (строк здійснення контролю якого з 04 березня 2020 року по 03 вересня 2020 року); 3) визнання протиправним та скасування доручення Служби безпеки України за індексом «О» щодо ОСОБА_1 (строк здійснення контролю якого з 28 лютого 2020 року по 28 вересня 2020 року)
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність доручень відповідача за індексом «О», оскільки вважає, що з боку відповідача відносно нього вчиняються певні оперативні заходи, хоча він не визнаний ні підозрюваним, ні обвинуваченим у жодному кримінальному провадженні. Крім того, застосування до нього заходів особистого огляду багажу та додаткової перевірки документів призводить до додаткових витрат часу, а також доставляє значні незручності, що можуть в будь-який момент призвести до запізнення на рейс та додаткових витрат.

Ухвалою від 04 листопада 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/20916/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що правовою підставою для надання доручень Державній прикордонній службі України слугувала контррозвідувальна справа, що заведена і ведеться СБУ у порядку, визначеному статтею 8 Закону України «Про Службу безпеки України», яка має гриф обмеження «Таємно», відповідно до Закону України «Про державну таємницю», яка і на цей час перебуває під захистом відповідно до положень статті 9 Закону України «Про Службу безпеки України» та не підлягає розголошенню.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що оскаржувані доручення не відповідають вимогам пункту 9 Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року №280, оскільки не містять повних даних стосовно особи, щодо якої воно надається.

Ухвалою від 18 травня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, зокрема, в частині визнання протиправними та скасування доручень Служби безпеки України за індексом «О» щодо ОСОБА_1 (строк здійснення контролю якого з 04 березня 2020 року по 03 вересня 2020 року) та (строк здійснення контролю якого з 28 лютого 2020 року по 28 вересня 2020 року).

У зв?язку з тимчасовою непрацездатністю судді Мамедової Ю.Т., справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 22 червня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв до провадження адміністративну справу №640/20916/19 та ухвалив здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Дорученням від 30 липня 2019 року №2/5-2354нт за підписом заступника начальника Департаменту контррозвідки СБУ Петрова О. адресованого начальнику Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України Простакову А.В. доручено здійснити огляд (із залученням у разі потреби службових осіб митних органів, що використовують власні та спеціальні засоби) транспортних засобів, на яких прямує особа та вантажів, що нею переміщуються через державний кордон, з метою недопущення його незаконного перетинання особою, а також незаконного переміщення предметів і речовин, заборонених до вивезення і ввезення в Україну або щодо яких встановлено спеціальний порядок переміщення через державни кордон. Правовими підставами доручення зазначені: контррозвідувальна справа №2637, частина друга статті 7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року №280, пункт 2.7 Інструкції про порядок взаємодії Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України. Перелік осіб, щодо яких надається доручення - громадяни України (за списком у додатку на компакт-диску). Строк здійснення контролю шість місяців з моменту постановки на контроль (з 03 вересня 2019 року).

Також, дорученням від 28 січня 2020 року №2/5/5102нт за підписом заступника начальника Департаменту контррозвідки СБУ Руснака О. адресованого начальнику Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України Простакову А. доручено здійснити огляд (із залученням у разі потреби службових осіб митних органів, що використовують власні та спеціальні засоби) транспортних засобів, на яких прямує особа та вантажів, що нею переміщуються через державний кордон, з метою недопущення його незаконного перетинання особою, а також незаконного переміщення предметів і речовин, заборонених до вивезення і ввезення в Україну або щодо яких встановлено спеціальний порядок переміщення через державни кордон. Правовими підставами доручення зазначені: контррозвідувальна справа №2637, частина друга статті 7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року №280, пункт 2.7 Інструкції про порядок взаємодії Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України. Перелік осіб, щодо яких надається доручення - громадяни України (за списком у додатку на компакт-диску). Строк здійснення контролю шість місяців з моменту постановки на контроль (з 03 березня 2020 року).

Згідно з дорученням від 22 лютого 2020 року №2/5-249нт за підписом заступника начальника Департаменту контррозвідки СБУ Руснака О. адресованого начальнику Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України Простакову А. доручено здійснити огляд (із залученням у разі потреби службових осіб митних органів, що використовують власні та спеціальні засоби) транспортних засобів, на яких прямує особа та вантажів, що нею переміщуються через державний кордон, з метою недопущення його незаконного перетинання особою, а також незаконного переміщення предметів і речовин, заборонених до вивезення і ввезення в Україну або щодо яких встановлено спеціальний порядок переміщення через державни кордон. Правовими підставами доручення зазначені: контррозвідувальна справа №2637, частина друга статті 7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року №280, пункт 3.7 Інструкції про порядок взаємодії Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України. Перелік осіб, щодо яких надається доручення - громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать: чоловіча, паспорт громадянина України (пластикова картка типу ID-1) НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Ймовірний напрямок перетину кордону - територія проведення заходів безпеки з відновлення суверенітету і територіальної цілісності країни. Строк здійснення контролю сім місяців з моменту постановки на контроль.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про національну безпеку України» Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, економічної та інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4) охорону державної таємниці.

Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» визначено, що державна безпека - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру.

У відповідності до пункту 10 частини першої статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Згідно статті 2 Закону України «Про Службу безпеки України» на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Статтею 1 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» визначено, що контррозвідувальна діяльність - спеціальний вид діяльності у сфері забезпечення державної безпеки, яка здійснюється з використанням системи контррозвідувальних, пошукових, режимних, адміністративно-правових заходів, спрямованих на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам безпеці України, розвідувальним, терористичним та іншим протиправним посяганням спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на інтереси України.

Метою контррозвідувальної діяльності є попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що їм сприяють, та причин їх виникнення (стаття 2 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність»).

Спеціально уповноваженим органом державної влади у сфері контррозвідувальної діяльності є Служба безпеки України (статті 5 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність»).

Статтею 8 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» визначено, що для організації та здійснення контррозвідувальної діяльності, систематизації і документальної фіксації отриманих результатів, їх аналізу, оперативної і правової оцінки, прийняття відповідних управлінських рішень органи і підрозділи Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність, ведуть контррозвідувальні справи. Проведення відповідно до Закону України «Про розвідку» розвідувальних заходів в інтересах контррозвідки здійснюється на підставі відповідної контррозвідувальної справи.

Контррозвідувальна справа заводиться за наявності визначених цим Законом підстав для здійснення контррозвідувальної діяльності.

Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України взаємодіє з Управлінням охорони вищих посадових осіб України, правоохоронними та митними органами у порядку і на засадах, визначених законами, указами Президента України та прийнятими на їх основі актами Служби безпеки України і відповідного відомства.

Пунктом 13 частини першої статті 24 Закону України «Про Службу безпеки України» встановлено, що Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

З метою визначення алгоритму взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, забезпечення оперативності й злагодженості дій їх підрозділів та посадових осіб під час виконання наданих ними доручень у пунктах пропуску через державний кордон та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї розроблено Порядок дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 23 червня 2017 року №535 (далі по тексту - Порядок №535).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що залежно від виду доручень під час уведення інформації до відповідної оперативної бази даних системи «Гарт-1» їм присвоюється, зокрема, індекс «О» - доручення щодо огляду (із залученням у разі потреби службових осіб митних органів, що використовують власні технічні та спеціальні засоби) транспортних засобів, на яких прямують особи, та вантажів, що ними переміщуються через державний кордон або на тимчасово окуповану територію України чи з неї, з метою недопущення незаконного перетинання державного кордону особами або їх в`їзду на тимчасово окуповану територію чи виїзду з неї, а також незаконного переміщення предметів і речовин, заборонених до вивезення з України (тимчасово окупованої території України) і ввезення в Україну (на тимчасово окуповану території України) або щодо яких установлено спеціальний порядок переміщення через державний кордон або на тимчасово окуповану територію України чи з неї; виявлення викрадених транспортних засобів.

Абзацом 3 пункту 1 Порядку №535 передбачено, що доручення уповноважених державних органів (далі - доручення) - письмовий припис уповноважених державних органів Держприкордонслужби щодо проведення відносно окремих осіб (у визначених законодавством випадках та спосіб) певних процесуальних, оперативних або спеціальних заходів.

Механізм надання Держприкордонслужбі та виконання нею доручень уповноважених державних органів - правоохоронних, розвідувальних органів та ДМС щодо осіб, які перетинають державний кордон визначає Порядок надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року №280 (далі по тексту - Порядок №280).

Пунктом 3 вказаного Порядку №280 передбачено, що доручення Держприкордонслужбі надаються уповноваженими державними органами відповідно до їх компетенції та за наявності підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 5 Порядку №280 уповноважені державні органи можуть надавати доручення, зокрема, щодо огляду (із залученням у разі потреби службових осіб митних органів, що використовують власні технічні та спеціальні засоби) транспортних засобів, на яких прямують особи, та вантажів, що ними переміщуються через державний кордон, з метою недопущення його незаконного перетинання особами, а також незаконного переміщення предметів і речовин, заборонених до вивезення і ввезення в Україну або щодо яких встановлено спеціальний порядок переміщення через державний кордон; виявлення викрадених транспортних засобів.

Відповідно до пункту 17 Порядку №280 виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України.

З вищевикладених норм вбачається, що при виконанні доручення може бути здійснено проведення огляду транспортного засобу, на якому прямує особа, та вантажу, що ним переміщується.

Відповідно до пункту 8 Порядку №280 у дорученні його ініціатором зазначаються такі відомості про особу: громадянство (підданство); прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян України - українською мовою, для іноземців та осіб без громадянства - латиницею); дата народження (день, місяць, рік); стать; місце проживання; серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий.

Доручення оформляються стосовно однієї особи із зазначенням на відповідному бланку лише одного з видів доручень, передбачених у пункті 5 цього Порядку (пункт 9 Порядку №280).

Як вбачається з оскаржуваних доручень, вони містять всі передбачені пунктом 8 Порядку №280 реквізити та відповідають формі, визначеній Додатком до цього Порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що оскаржувані позивачем доручення надавалися відповідачем відповідно до його компетенції згідно вимог законодавства у рамках контррозвідувальної справи із зазначенням відповідних правових підстав та чітким дотриманням порядку та механізму їх надання.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Строк здійснення контролю відповідно до доручення від 30 липня 2019 року №2/5-2354нт становив шість місяців з моменту постановки на контроль (з 03 вересня 2019 року), згідно доручення від 28 січня 2020 року №2/5/5102нт - шість місяців з моменту постановки на контроль (з 03 березня 2020 року), а відповідно до доручення від 22 лютого 2020 року №2/5-249нт - сім місяців з моменту постановки на контроль, а отже вказані доручення на даний час припинили свою дію.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних позивачем доручень та, як наслідок, відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач довів правомірність прийнятих доручень, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Служба безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 33; ідентифікаційний код 00034074).

Суддя В.А. Кузьменко