Справа № 440/2428/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 р. Справа № 440/2428/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, по справі № 440/2428/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, в якій просив суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати суду звіт про виконання судового рішення, в якому серед іншого зазначити причини невиконання рішення суду від 17.06.2020 у справі № 440/2428/20 у 2020 році в частині зобов`язання не обмежувати розмір пенсії максимальним розміром;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо повторного застосування обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 при обрахунку її розміру та виплаті;

- постановити окрему ухвалу та направити її до Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, в тому числі для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В обґрунтування вказаної заяви послався на не виконання відповідачем у 2020 році рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 у справі № 440/2428/20 в повному обсязі, а лише в частині перерахунку без виплати утвореної заборгованості. Крім того, після проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 440/5886/21, відповідачем протиправно повторно застосовано обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, що призводить до недоотримання позивачем близько 310 тис. грн., у зв`язку з чим вважає, що наявні підстави відповідно до ст. 249 КАС України для постановлення судом окремої ухвали та її направлення до Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, в тому числі для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 по справі №440/2428/20 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 440/2428/20 - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 по справі № 440/2428/20 та винести нове рішення, яким вимоги заяви про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована незгодою заявника з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви позивача з огляду на те, що обставини здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2021 на виконання рішення суду у справі № 440/5886/21 не входили до предмета доказування у цій справі та виникли після ухвалення судом рішення від 17.06.2020. Вважає, що ухвалене судом рішення від 17.06.2020 у справі № 440/2428/20, що набрало законної сили 27.10.2020, повинно виконуватись постійно, оскільки в іншому випадку позивач після кожного проведеного перерахунку змушений звертатись до суду із позовом, що суперечить суті судового захисту прав особи. Посилаючись на приписи статтей 382, 383 КАС України, статті 129-1 Конституції України та на висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 20.02.2019 по справі № 806/2143/15, вказав, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчиненні або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Також зауважив, що судом першої інстанції не вирішено вимог заяви про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо повторного застосування обмеження максимальним розміром пенсії позивача з 01.04.2019 при обрахунку її розміру та виплаті, а також про постановлення окремої ухвали та направлення її до Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяло порушенню закону, в тому числі для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 29.12.2017 року зі застосуванням обмеження її максимального розміру на підставі частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести з 29.12.2017 перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату (доплату) різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час.

Рішення набрало законної сили 27.10.2020.

Вважаючи, що відповідачем не виконується рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 по справі № 440/2428/20, позивач 20.12.2021 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 382, 383 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості, з огляду на фактичне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 по справі №440/2428/20 в частині здійснення перерахунку пенсії позивача з 29.12.2017.

Також суд першої інстанції вказав, що обставини здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 на виконання рішення суду у справі № 440/5886/21 не входили до предмета доказування у цій справі та виникли після ухвалення судом рішення від 17.06.2020, що виключає можливість встановлення судового контролю у справі № 440/2428/20.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засаді верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 по справі № 440/2428/20 не відповідає з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України. При цьому, передбачені статтею 382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі, зокрема подання звіту, з якого слідує, що рішення суду виконано не в повному обсязі.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням статті 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Слід зауважити, що норми статтей 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, аналіз приписів статтей 382, 383 КАС України дозволяє стверджувати, що питання щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду та про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, а також постановлення ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України, мають вирішуватись за різними заявами, поданими або в порядку статті 382 КАС України або статті 383 КАС України, а не викладатися в сукупності в одній заяві.

Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, отримавши заяву позивача, в якій останній порушував питання як щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду (в порядку ст. 382 КАС України), так і про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром (відповідно до ст. 383 КАС України), не відокремив вказані питання в різні провадження (в межах однієї справи) та помилково розглянув таку заяву, надаючи оцінку встановленим обставинам, керуючись лише приписами статті 382 КАС України.

При цьому, питання щодо визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та можливість постановлення ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України, суд першої інстанції не дослідив та не надав таким діям жодної правової оцінки, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права та дає підстави вважати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 по справі № 440/2428/20 такою, що не відповідає завданням адміністративного судочинства, закріпленим в статті 2 та частині 4 статті 242 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що не зважаючи на те, що позивач звернувся до суду із однією заявою, проте з трьома вимогами, що мають розглядатися в різних процесуальних порядках (перша вимога щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення має розглядатись відповідно до 382 КАС України, а друга та третя вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача вчинених на виконання рішення суду та постановленння окремої ухвали - в порядку передбаченому ст. 383 КАС України), суд першої інстанції не позбавлений можливості розглянути їх окремо та надати оцінку одним і тим самим обставинам з боку різних правових позицій.

Слід відмітити, що приписи частини 6 статті 383 КАС України чітко встановлюють необхідність постановлення судом за наслідками розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, або ухвали про відмову у задоволенні заяви, або ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України (окремої ухвали) за наявності підстав для задоволення заяви.

Також, відповідно до ст. 382 КАС України, судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), слід дійти висновку, що для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17, що в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

З наведеного вище слідує, що за наслідками розгляду заяв поданих як в порядку ст.383 КАС України, так і в порядку ст. 382 КАС України, суд першої інстанції постановляє ухвали, якими вирішує питання порушені заявником.

Відповідно до ст. 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції не вирішено належним чином та в повному обсязі заявлені позивачем вимоги та не прийнято відповідних ухвал за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , як це передбачено приписами ст.ст. 382, 383 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 року по справі № 440/2428/20 та направлення справи до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329, 353, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 по справі № 440/2428/20 - скасувати.

Прийняти постанову, якою справу №440/2428/20 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій