Справа № 320/1593/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року м. Київ справа №320/1593/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом комунального підприємства «Миронівка-благоустрій»

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось комунальне підприємство «Миронівка-благоустрій» із позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.01.2021 №30/07-02 та №32/0702.

Позов мотивовано відсутністю в діях позивача порушень вимог податкового законодавства, оскільки договірні відносини щодо закупівлі робіт за державні кошти між КП «Миронівка-благоустрій» та його контрагентом ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» мали реальний характер, що підтверджено відповідними документальними доказами та належним чином відображено у бухгалтерському обліку та податковій звітності підприємства. Позивачем наголошено на непідтвердженні належними доказами висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій, укладених між позивачем та контрагентом у періоді, що перевірявся.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 відкрито провадження у адміністративній справі №320/1593/21, призначено до розгляду у підготовчому провадженні.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому наголошено на недоведенні позивачем належним чином власної позиції та на неспростуванні позиції контролюючого органу. Також, зазначено про непідтвердження наданими позивачем документами дійсності та реальності господарських операцій між КП «Миронівка-благоустрій» та його контрагентом ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення», зазначено про відсутність у контрагента необхідної кількості працюючих та відсутність технічних умов для здійснення задекларованих обсягів робіт.

Позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої висловлено повну незгоду із викладеними у відзиві твердженнями. Вказано, що за виконанням робіт по договору про закупівлю робіт за державні кошти, укаденого між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення», здійснювався технічний нагляд, кожен акт приймання виконаних будівельних робіт було підписано замовником, виконавцем та інженером по технагляду. Також, до виконання договору підрядник залучав субпідну організацію ТзДВ «Карпатнафтобуд». На підтвердження здійснення господарських операцій є податкові накладні, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акти приймання виконаних будівельних робіт, підсумкові відомості ресурсів, платіжні доручення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, здійснивши допит свідків, встановив наступні фактичні обставини справи.

Комунальне підприємство «Миронівка-благоустрій», ідентифікаційний код 31823373, місцезнаходження: 08801, Київська обл., Миронівський р-н, вул. Бузницького, 8А, зареєстроване як юридична особа 27.03.2003, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.09.2020 внесено запис №015000172. Основним видом економічної діяльності підприємства є 38.11 Збирання безпечних відходів.

На підставі направлення від 23.11.2020 №594/10-36-07-02 та наказу Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2020 №1759, виданого на підставі п.п. 19-1.1.6 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку комунального підприємства «Миронівка-благоустрій» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.10.2020 № від`ємного значення з податку на додану вартість, про що складено акт від 04.12.2020 №3490/10-36-07-02-07/31823373.

Комунальним підприємством «Миронівка-благоустрій» подано Головному управлінню ДПС у Київській області заперечення на акт перевірки від 21.12.2020 №730.

За наслідками розгляду заперечень КП «Миронівка-благоустрій» на акт від 04.12.2020 №3490/10-36-07-02-07/31823373 (далі акт перевірки) Головним управлінням ДПС у Київській області залишено без змін висновки, викладені в акті перевірки.

Згідно акту перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого КП «Миронівка-благоустрій» завищено значення показників рядка 21 Декларації з ПДВ за вересень 2020 року на суму 2568258 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 18 Декларації) на 10114 грн.

Вказані в акті перевірки порушення ґрунтуються на висновках податкового органу про нерельність операцій КП «Миронівка-благоустрій» з придбання у ТОВ «БК «СБР» наступних робіт: «Реконструкція полігону твердих побутових відходів». Зокрема, перевіркою встановлено, що на виконання робіт по договору ТОВ «БК «СБР» зазначено витрати праці робітників-будівельників та витрати праці робітників, що обслуговують машини, всього 17106,42 люд.-год. За період з дати підписання договору від 13.10.2017 по дату звершення робіт 22.12.2017 згідно актів приймання виконаних будівельних робіт було 50 робочих днів. При врахуванні 8-часового робочого дня (ст. 50 КЗпП України) при повній зайнятості кожного працюючого щодня, для виконання обсягу робіт в кількості 17106,42 люд-год. за період часу 50 робочих днів необхідно 43 робітника. В ході перевірки та при аналізі даних ІС «Податковий блок» не встановлено необхідної кількості працюючих в ТОВ «БК «СБР». Відповідно до інформації, що знаходиться в ІС «Податковий блок» встановлено наступне: ТОВ «БК «СБР» знаходиться на обліку в ГУ ДПС у м. Києві; кількість працюючих згідно поданих звітів по єдиному внеску: жовтень 2017 8 осіб, листопад 2017 8 осіб, грудень 2017 8 осіб. В результаті, встановлено здійснення ТОВ «БК «СБР» нереальних господарьких операцій на адресу КП «Миронівка-благоустрій» у зв`язку із відсутністю фізичних та технологічних умов для здійснення обсягів робіт.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 11.01.2021 винесено податкові повідомлення-рішення:

- №30/07-02, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 10114 грн., штрафні санкції в розмірі 2529 грн.;

- №32/0702, яким позивачу зменшено розмір суми від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2568258 грн.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відтак, предметом спору у даній справі є правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин, далі по тексту Податковий кодекс).

Відповідно до статті 75 Податкового кодексу, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (пункт 75.1).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (абзаци перший, другий підпункт 75.1.2 пункту 75.1).

Згідно статті 78 Податкового кодексу, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень (пункт 78.1.8).

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (пункт 78.4).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 78.5).

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8).

Як встановлено судом, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку комунального підприємства «Миронівка-благоустрій» за вересень 2020 року, про що складено акт від 04.12.2020 №3490/10-36-07-02-07/31823373.

Зі змісту вказаного акту перевірки, на підставі якого контролюючим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вбачається встановлення порушення позивачем п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого КП «Миронівка-благоустрій» завищено значення показників рядка 21 Декларації з ПДВ за вересень 2020 року на 2568258 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 18 Декларації) на 10114 грн. До таких висновків контролюючий орган дійшов у зв`язку з непідтвердженням відповідними документами фактичного надання товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» послуг комунальному підприємтсву «Миронівка-благоустрій» на підставі укладеного між ними договору про закупівлю робіт за державні кошти, за які позивачем вказаному контрагенту було перераховано грошові кошти, з огляду на ймовірність нереальності їх здійснення.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу.

Статтею 9 ПК України передбачено, що податок на додану вартість віднесений до загальнодержавних податків.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України).

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Зокрема, на необґрунтованість податкової вигоди (тобто безпідставне зменшення сум податкових зобов`язань до сплати в бюджет, отримання бюджетного відшкодування тощо) можуть також вказувати, підтверджені належними доказами доводи податкового органу, щодо відсутності первинних документів; обліку з метою оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані із фактом виникнення податкової вигоди якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність основних засобів та виробничих потужностей для досягнення результатів позитивної підприємницької, економічної діяльності; неможливості реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Втім, згідно з принципом змагальності, суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

На підтвердження господарських операцій між КП «Миронівка-благоустрій» (Замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» (Підрядник) позивачем надано договір про закупівлю робіт за державні кошти від 13.10.2017 №164.

Згідно пункту 1.1 зазначеного договору, Підрядник зобов`язується у 2017-2018 роках виконати Замовникові роботи: «Реконструкція полігону твердих відходів м. Миронівка Київської області», а Замовник зобов`язується надати підряднику дозвільну документацію, прийняти від Підрядника закінчені роботи та оплатити їх.

Ціна цього договору становить 35567619,60 грн. з ПДВ (п. 3.1 договору).

Відовідно до п. 4.2, 4.3 Замовник сплачує аванс Підряднику на придбання матеріалів в розмірі 30% від вартості річного обсягу будівельно-монтажних робіт, що становить 7086988,37 грн. Розрахунки за виконані роботи здійснюються з урахуванням норм Бюджетного кодексу України, шляхом поетапної оплати Замовником виконаних робіт на підставі актів виконаних робіт, складених за кошторисними нормативами по мірі надходження коштів з бюджету.

КП «Миронівка-благоустрій» перерахувало ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» 7086988,37 грн. попередньої оплати згідно договору №164 від 13.10.2017, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 09.11.2017.

Згідно актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року до договору №164 від 13.10.2017, ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» виконано роботи з реконструкції полігону твердих побутових відходів м. Миронівка Київської області.

Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується перерахування КП «Миронівка-благоустрій» на користь ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» сум винагороди, які корелюють із сумами, вказаними в актах приймання виконаних будівельних робіт.

Суд зауважує, що надані позивачем договори, акти наданих послуг оформлені з дотриманням вимог бухгалтерського обліку та податкового законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарських операцій.

На підтвердження наявності у ТОВ "Будівельна компанія "Сучасні будівельні рішення" відповідної матеріально-технічної бази на виконання робіт за договором, позивачем надано суду документи, що роздруковані із електронної системи закупівель "ПРОЗОРРО" із закупівлі КОД ДК 021:2015-45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт (Реконструкція полігону твердих побутових відходів м. Миронівка Київської області), ідентифікатор закупівлі: UA-2017-08-29-000336-b, дані документи були надані учасником торгів ТОВ "Будівельна компанія "Сучасні будівельні рішення" в складі тендерної пропозиції, а саме: довідку про наявність обладнання та матеріально-технічної бази №133/18 від 12.09.2017 року ТОВ ""Будівельна компанія "Сучасні будівельні рішення", копії договорів оренди транспортних засобів, копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, копію довідки про наявність обладнання та матеріально-технічної бази № 36 від 11.09.2017 товариства з додатковою відповідальністю "Карпатнафтобуд", копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

Згідно наявного у матеріалах справи договору на здійснення авторського нагляду по об`єкту «Реконструкція полігону твердих побутових відходів м. Миронівка Київської області» №210 від 11.12.2017, укладеного між КП «Миронівка-благоустрій» (Замовник) та ПП «Славіна» (Виконавець), згідно з п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання по виконанню робіт на здіснення авторського нагляду по об`єкту «Реконструкція полігону твердих побутових відходів м. Миронівка Київської області».

Досліджуючи реальність вчинених між позивачем операцій із ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення», судом було допитано в якості свідка директора ПП «Славіна» ОСОБА_1 , який підтвердив, що маючи відповідний кваліфікаційний сертифікат, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, здійснював авторський нагляд по об`єкту «Реконструкція полігону твердих побутових відходів м. Миронівка Київської області», яку проводили ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення», та підтвердив виконані згідно наданих суду актів виконаних робіт обсяги, хід робіт, згідно дотримання проекту підрядною організацією.

Крім того, позивачем надано суду копії фотографій матеріалів, що буди передані Підрядником Замовникові на зберігання, а також копію спеціфікації обладнання, копію акту прийому-передачі до договору відповідального зберігання геомембрани та копію розпорядження Миронівської міської ради про зберігання матеріалів, придбаних для реконструкції полігону твердих побутових відходів міста Миронівки.

Згідно пояснень позивача, усі роботи, що виконано відповідачем, виконувались його власними силами та силами найнятих працівників, позивачем контролювався ход виконання робіт та використання матеріальних цінностей, без втручання у контроль за правильністю юридичного оформлення найманих відповідачем працівників для виконання робіт. На підставі наявного у матеріалах справи розпорядження Миронівської міської ради Київської області № 21-аг від 16 липня 2018 року проведено обстеження полігону твердих побутових відходів в місті Миронівка Київської області, в ході якого було розглянуто проектно-кошторисну документацію, тендерну документацію, акти виконаних робіт, оглянуто матеріали та виконані роботи. Результат перевірки оформлено актом та заслухано на засіланні сесії Миронівської міської ради у серпні 2018 року.

Відповідачем, в обґрунтування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, вказується на неможливість фактичного здійснення контрагентом позивача ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» господарських операцій на користь КП «Миронівка-благоустрій» у зв`язку із відсутністю фізичних та технологічних умов для здійснення обсягів робіт, які реалізовано ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення». При цьому доказами, наданими відповідачем, є дані ІС «Податковий блок», при аналізі яких не встановлено необхідної кількості працюючих в ТОВ «БК «СБР».

Водночас, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, є неповними, недостовірними та/або суперечливими.

Також, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його контрагента, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

При цьому, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення» є 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 71.11 Діяльність у сфері архітектури, 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлені у даній справі обставини, підтверджені відповідними доказами, у овній мірі свідчать про реальність спірних господарських операцій позивача з ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення», їх відповідність дійсному економічному змісту та підтвердження необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Із урахуванням встановлених обставин та показань свідків, суд констатує, що на підставі проведених господарських операцій та належним чином складених та оформлених первинних документів позивачем було правомірно визначено фінансовий результат до оподаткування відповідно до чинних положень (стандартів) бухгалтерського обліку. Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, зважаючи на підтвердження наявними у матеріалах справи документами бухгалтерського та податкового обліку, які є достатніми, належними та допустимими доказами, реальності здійснення спірних господарських операцій, суд вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 04.12.2020 №3490/10-36-07-02-07/31823373, щодо порушення КП «Миронівка-благоустрій» п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого КП «Миронівка-благоустрій» завищено значення показників рядка 21 Декларації з ПДВ за вересень 2020 року на 2568258 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 18 Декларації) на 10114 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій між КП «Миронівка-благоустрій» та ТОВ «Будівельна компанія «Сучасні будівельні рішення», суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд звертає увагу відповідача, що позивач не може нести відповідальність ані за несплату податків продавцями, ані за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї, як і не може нести відповідальність за інші дії контрагентів

При цьому, суд зазначає, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Лише в такому разі операції суб`єкта господарювання можуть вважатись вчиненими в межах господарської діяльності платника податків та лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Наведене вище узгоджується з нормами пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України щодо тлумачення розумної економічної причини (ділової мети).

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість господарських операцій платника податків на отримання позитивного економічного ефекту, який за загальним правилом виражається у прирості (збереженні) активів та/або їх вартості, а також створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Водночас, якщо господарська операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то вона не є вчиненою в межах господарської діяльності, а тому її наслідки не можуть відображатись в податковому обліку.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду справи, зазначені факти встановлено не було та відповідачем не було надано доказів на підтвердження недотримання сторонами в момент укладення договору вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання правочинів недійсними.

У матеріалах справи відсутні докази на предмет визнання недійсним в установленому порядку вищевказаного договору та порушення законодавства України в момент складання наявних у позивача первинних фінансових документів. Водночас, зібраними у справі доказами підтверджується реальність господарських операцій позивача, їх відповідність дійсному економічному змісту та підтвердження необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій, а відтак спростовуються висновки акта перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на необґрунтованість висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 04.12.2020 №3490/10-36-07-02-07/31823373, на підставі якого Головним управлінням ДПС у Київській області форми прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення №30/07-02, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 10114 грн., штрафні санкції в розмірі 2529 грн. та №32/0702, яким позивачу зменшено розмір суми від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2568258 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 грн. (платіжне доручення від 10.02.2021 №23). Оскільки, позов задоволено повністю, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 22700,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.01.2021 №30/07-02, яким комунальному підприємству «Миронівка-благоустрій» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 10114,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 2529,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.01.2021 №32/0702, яким комунальному підприємству «Миронівка-благоустрій» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у озмірі 2568258,00 грн. за вересень 2020 року.

Стягнути на користь комунального підприємства «Миронівка-благоустрій» судові витрати в розмірі 22700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Позивач комунальне підприємство «Миронівка-благоустрій» (ідентифікаційний код 31823373, місцезнаходження: 08801, Київська обл., Обухівський р-н, місто Миронівка, вул. Бузницького, будинок 8А).

Відповідач Головне управління ДПС у Київській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (ідентифікаційний код 44096797, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5-А).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 15 серпня 2022 р.