Справа № 640/31510/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Київ № 640/31510/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на утриманця - малолітню дитину ОСОБА_2 , у зв`язку з втратою годувальника, викладені у листі №26474-26777/К-02/8-2600/21 від 06 жовтня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок розміру пенсії по втраті годувальника, призначеної ОСОБА_1 на утримання - ОСОБА_2 , з 19 березня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у листопаді 2020 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на дитину відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, малолітня донька ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 . Батько малолітньої дитини (годувальник) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У позовній заяві зазначено, що на день смерті годувальника, позивач перебувала у шлюбі з померлим, в якому народжена малолітня ОСОБА_2 .

При цьому, пенсію у зв`язку з втратою годувальника на малолітню дитину позивач почала отримувати з грудня 2020 року.

У зв`язку з чим, позивач 06 вересня 2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії малолітній дитині ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника з дати смерті годувальника, зокрема, з 19 березня 2020 року.

Листом від 06 жовтня 2021 року №26474-26777/К-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення такого перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що пенсію по втраті годувальника з 19 березня 2020 року призначено на утримання ОСОБА_4 , яка є донькою померлого від першого шлюбу.

Не погоджуючись з діями відповідача, які полягають у нездійсненні перерахунку пенсії по втраті годувальника з 19 березня 2020 року, позивач звернулась до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 .

Копія ухвали суду від 04 листопада 2021 року разом з позовною заявою та доданими до неї документами отримані уповноваженою особою відповідача 29 листопада 2021 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, проте, відзиву на позовну заяву відповідачем на адресу суду не подано з невідомих причин. Між тим, в матеріалах справи наявна відповідь на відзив представника позивача, в якій остання послалась на те, що позивач своєчасно звернулась до суду з вказаною позовною заявою, а також на те, що протиправність дій відповідача полягає саме у відмові здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника, що є самостійним способом захисту порушеного права позивача.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву не надала з невідомих суду причин.

Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки без поважних причин, на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб 07 червня 2008 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації шлюбів 07 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №345. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась донька ОСОБА_2 , батьком дитини у свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про виділення долі в пенсії у разі втрати годувальника.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 отримує пенсію в разі втрати годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 листопада 2020 року по 31 жовтня 2027 року.

06 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня смерті годувальника, а саме з 19 березня 2020 року.

Листом від 06 жовтня 2021 року №26474-26777/К-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії. Крім того, у листі також зазначено, що згідно заяви від 10 липня 2020 року ОСОБА_3 призначено пенсію з 19 березня 2020 року у зв`язку з втратою годувальника на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 09 листопада 2020 року проведено перерахунок пенсії та виділено частку пенсії у зв`язку з втратою годувальника на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, з врахуванням пункту 4 статті 45 Закону з 01 грудня 2020 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV).

Частиною 1 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Згідно частини 1 статті 37 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

У відповідності до частини 1 статті 39 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія.

На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії (частина 2 статті 39 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI).

Суд наголошує, що ОСОБА_1 09 листопада 2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві саме з заявою про виділення їй частки пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Вказана пенсія була призначена з 01 грудня 2020 року, тобто, з першого числа місяця, що настав за місяцем, у якому надійшла заява ОСОБА_1 .

В свою чергу, згідно пункту 3 частини 1 статті 45 цього Закону Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 саме виділено частку із загальної суми пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , а не призначено її, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не застосовуються положення пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві правомірно виділено частку з загальної суми пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника на утримання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 грудня 2020 року, оскільки остання звернулась з відповідною заявою лише 09 листопада 2020 року, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник