Справа № 440/2933/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 серпня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/2933/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду у справі №440/2933/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано висновок про призначення одноразової грошової допомоги Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 14.12.2020, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги;

зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 та з урахуванням висновків суду;

в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №440/2933/21 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Полтавській області було залишено без задоволення; рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21 залишено без змін.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21 набрало законної сили 30.11.2021.

27.07.2022 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій заявник просив у порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України, яку направити ГУНП в Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Заявник стверджував, що хоча рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21 містило пряме зобов`язання для Головного управління Національної поліції в Полтавській області 22.12.2021 прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, однак відповідачем було натомість затверджено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі пункту "г" частини першої статті 101 Закону України "Про Національну поліцію". Тому ОСОБА_1 вказував, що рішення суду відповідач умисно не виконує.

Ухвалою суду від 29.07.2022 заява ОСОБА_1 призначена до розгляду в порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою було зобов`язано Головну управління Національної поліції в Полтавській області надати пояснення та усі наявні докази виконання рішення суду у справі №440/2933/21.

08.08.2022 від ГУНП в Полтавській області надійшло пояснення, в яких боржник підтвердив, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги ним не було прийнято. Представник ГУНП в Полтавській області зазначив (наводиться відповідно до тексту пояснення), що з метою виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21 ГУНП в Полтавській області враховано висновки суду, відповідно до яких підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, закріплені виключно у статті 101 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до п. г ч. 1 ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Подаючи документи на призначення одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 достеменно знав про встановлення йому інвалідності до дати звільнення з органів Національної поліції, що, в свою чергу, не може бути підставою для призначення вказаної соціальної виплати. Таким чином, ГУНП в Полтавській області стверджує, що ОСОБА_1 свідомо надав неправдиву інформацію про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Ураховуючи викладене, Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області затверджено ОСОБА_1 висновок від 22.12.2021 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі п. г ч. 1 ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію".

Суд розглядав дану заяву відповідно до частини п`ятої статті 383 КАС України в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини щодо невиконання рішення суду у цій справі та наявності підстав для визнання протиправними дій та рішень відповідача у порядку, визначеному статтею 383 КАС України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Тож суди мають з`ясувати, чи не була оскаржувана бездіяльність та необхідність вчинити певні дії, як стверджував заявник, пов`язана з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Суд зазначає, що в даному конкретному випадку ОСОБА_1 стверджує про невиконання рішення у справі №440/2933/21 в частині щодо затвердження висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 та з урахуванням висновків суду.

Саме таке зобов`язання містила резолютивна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021, отже подання заяви в порядку статті 383 КАС України обумовлено заявленим позивачем невиконанням рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021, що набрало законної сили 30.11.2021.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені у статті 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №520/11829/17.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 було оскаржено ГУНП в Полтавській області до Другого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №440/2933/21 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Полтавській області залишено без задоволення; рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21 залишено без змін.

Отже, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21 набрало законної сили 30.11.2021.

Рішенням суду у справі №440/2933/21 від 07.06.2021 було, окрім іншого, зобов`язано відповідача затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 та з урахуванням висновків суду

Таким чином, судовим рішенням чітко й прямо було визначено обов`язок ГУНП в Полтавській області затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 та з урахуванням висновків суду.

Рішення суду в цій справі не допускає двозначного трактування. В ньому чітко вказано, що ОСОБА_1 має право на одноразову грошову допомогу у зв"язку зі встановленням інвалідності.

Однак ГУНП в Полтавській області, всупереч висновкам суду, прийнято рішення, протилежне за змістом резолютивній часині рішення суду.

Отже суд констатує пряме невиконання судового рішення.

В якості причин такого невиконання відповідач посилався на те, що врахував висновки, викладені у рішенні суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21, та затвердив ОСОБА_2 висновок від 22.12.2021 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв"язку з тим, що останній начебто подав завідомо неправдиву інформацію про призначення і виплату ОГД. Такою неправдивою інформацією ГУНП в Полтавській області вважало те, що ОСОБА_1 знав про встановлення йому інвалідності до звільнення з поліції, а встановлення інвалідності до дати звільнення не дає підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

З приводу даного аргументу, суд зазначає, що ще рішенням суду у справі № 440/697/20 було визнано невірним і протиправним висновок ГУНП в Полтавській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, що був вчинений з мотивів визначення йому інвалідності до звільнення з поліції, а не після. Цим же рішенням було прямо визначено: ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги, виконані всі умови для її виплати, встановлені законом.

Цим рішенням було зобов"язано ГУНП в Полтавській області розглянути заяву ОСОБА_1 повторно з урахуванням висновків суду.

ГУНП в Полтавській області, розглянувши заяву ОСОБА_1 повторно, висновків суду не врахувало, протиправно відмовило ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги повторно.

Це зумовило нове звернення позивача до суду.

Рішенням у справі №440/2933/21 було знову підтверджено право ОСОБА_1 на призначення одноразової грошової допомоги, встановлено протиправність рішення ГУНП в Полтавській області при повторному розгляді заяви та вже прямо зобов"язано відповідача затвердити позитивне для позивача рішення.

ГУНП в Полтавській області скористалось правом на апеляційне оскарження; постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 підтверджено висновки Полтавського окружного адміністративного суду, викладені у рішенні від 07.06.2021 щодо зобов`язання ГУНП в Полтавській області затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

ГУНП в Полтавській області скористалось правом на касаційне оскарження судового рішення та Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження.

Отже рішення суду в цій набрало законної сили і є остаточним.

Рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню.

Затверджуючи протилежний за змістом резолютивній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 висновок, ГУНП в Полтавській області цинічно порушує вимоги статті 124 Конституції України та статті 370 КАС України.

Отже, суд констатує факт умисного невиконання посадовими особами ГУНП в Полтавській області судового рішення, що набрало законної сили.

Стаття 124 Конституції України та стаття 370 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Нормами статті 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

У справах "Шмалько проти України", "Іммобільяре Саффі проти Італії" ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа "Сук проти України").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Таким чином виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої-шостої, дев`ятої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами першою, другою, четвертою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з приписами статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як уже зазначено, під час розгляду цієї заяви суд констатує пряме невиконання ГУНП в Полтавській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21, яке набрало законної сили.

Це означає пряме порушення посадовими особами ГУНП в Полтавській області вимог статей 19, 129-1 Конституції України, статей 2, 14, 370 КАС України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно суд має обов"язок постановити окрему ухвалу та направити її відповідачу, а також вищестоящій установі для вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли порушенню закону - невиконанню ГУНП в Полтавській області рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №440/2933/21.

При цьому суд наголошує, що у разі подальшого невиконання ГУНП в Полтавській області судового рішення та подальшого надходження заяв позивача щодо протиправного невиконання рішення суду повторно, суд має і право, і обов"язок поставити питання щодо наявності у діях посадових осіб ГУНП в Полтавській області ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, та направити відповідні матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Керуючись статтями 243, 248, 249 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського, на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 та з урахуванням висновків суду.

Направити цю окрему ухвалу Головному управлінню Національної поліції в Полтавській області (36014, місто Полтава, вул. Пушкіна, 83, ) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Направити окрему ухвалу Національній поліції України (01601, місто Київ, вул. Богомольця, будинок 10, ) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Встановити Національній поліції України (01601, місто Київ, вул. Богомольця, будинок 10, ) та Головному управлінню Національної поліції в Полтавській області (36014, місто Полтава, вул. Пушкіна, 83, ) строк для наданні відповіді про вжиті заходи протягом 30 днів з дня отримання окремої ухвали.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Окрема ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков