Справа № 500/2736/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2736/22

30 серпня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області (далі, відповідач), подавши необхідні документи. Однак, відповідач своїм рішенням, оформленим листом від 13.07.2022 №1900-0215-8/19120 підтвердив у сукупності страховий стаж 22 роки 5 місяців 8 днів та повідомив про відсутність необхідних 29 років страхового стажу. При цьому відмовив у призначенні спірної пенсії за віком, оскільки під час розгляду документів для призначення пенсії було виявлено розбіжності щодо паспортних даних заявника та відомостями у первинних документах за місцем його праці (колгосп ім.. Суворова), що вплинуло на зарахування до страхового стажу окремих періодів роботи, а саме з 15.08.1978 по 30.08.1978 через розходження по батькові « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 »; з 1984 по 1989 роки, оскільки первинні документи містять інформацію про відпрацьовані людино години замість людино дні; з 01.01.1990 по 31.12.1994, оскільки відповідно до акту перевірки від 24.06.2022 в первинних документах містяться розбіжності з паспортними даними, тобто скорочення П.І.Б.

Позивач не погодився з таким рішенням пенсійного органу, тому звернувся до адміністративного суду з даним позовом для захисту прав та законних інтересів у сфері соціального захисту.

Ухвалою від 01.08.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач протягом встановленого судом строку відзив на позов не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд здійснив всі, передбачені КАС України, заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, інших заяв по суті справи, крім позовної заяви, від учасників справи не надходило.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , стверджується згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 від 28.12.1999 та досягнення ним віку 60 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

01.06.2022. що не заперечує відповідач, ним була прийнята заява з необхідними документами для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, чоловікам після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 29 років (право по 31.12.2022).

Однак, відповідач своїм рішенням, оформленим листом від 13.07.2022 №1900-0215-8/19120 підтвердив у сукупності страховий стаж 22 роки 5 місяців 8 днів та повідомив про відсутність необхідних 29 років страхового стажу. При цьому відмовив у призначенні спірної пенсії за віком, оскільки під час розгляду документів для призначення пенсії було виявлено розбіжності щодо паспортних даних заявника та відомостями у первинних документах за місцем його праці (колгосп ім.. Суворова), що вплинуло на зарахування до страхового стажу окремих періодів роботи, а саме з 15.08.1978 по 30.08.1978 через розходження по батькові « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 »; з 1984 по 1989 роки, оскільки первинні документи містять інформацію про відпрацьовані людино години замість людино дні; з 01.01.1990 по 31.12.1994, оскільки відповідно до акту перевірки від 24.06.2022 в первинних документах містяться розбіжності з паспортними даними, тобто скорочення П.І.Б.

Разом з тим, поєднання документів про трудову діяльність і особу позивача стверджують протилежне міркуванням ГУ ПФУ про його роботу в колгоспі ім. Суворова (агрофірма «Галичина, КСП «Капустинське»-) Чортківського району Тернопільської області у спірні періоди часу.

Таким чином, з урахуванням страхового стажу підтвердженого пенсійним органом (22 р. 5 міс. 8 дн.) сукупний страховий стаж у позивача складатиме більше 29 років, що вбачається із звичного математичного розрахунку, а саме 6 років (період з 1984 по 1989 р.р.ї, 5 років (період з 1990 по 1994 р.р.) та 15 днів (період з 15.08.1978 по 30.08.1978), а отже є достатнім для призначення пенсії з досягненням віку 60 років.

Позивач не погоджується з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оскільки відомості в первинних документах колгоспу ім. Суворова (агрофірма «Галичина», КСП «Капустинське»), незважаючи на неповне написання по батькові, стосуються саме його, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

У відповідності до ч.І ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 - ІУ (надалі, Закон №1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058- IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не м`еншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-1V).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХП, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до абзацу першого частини другої ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХИ (надалі, Закон №1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (надалі, Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Спірний період не зараховано позивачу до страхового стажу, оскільки містяться розбіжності у первинних документах про трудову діяльність позивача відображені у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та книги обліку розрахунків по оплаті праці за 1978, 1984 - 1996 роки роботи у колгоспі ім. Суворова (агрофірма «Галичина», КСП «Капустинське») та його особи за паспортними даними. Разом з тим, зарахування спірного періоду трудової діяльності позивача у згаданому колгоспі не виключається з огляду на таке.

Згідно з актом перевірки ГУ ПФУ від 24.06.2022 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період його роботи в колгоспі ім. Суворова, а саме з 15.08.1978 по 30.08.1978 через розходження по батькові « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 »; з 1984 по 1989 роки, оскільки первинні документи містять інформацію про відпрацьовані людино години замість людино дні; з 01.01.1990 по 31.12.1994, оскільки відповідно в первинних документах містяться розбіжності з паспортними даними, з урахуванням скорочення П.І.Б.

Однак такі доводи відповідача спростовуються з урахуванням наступних доказів, які є належними і допустимими та відносяться до предмета спору.

Згідно з паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 від 28.12.1999, документ належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто Чортків Тернопільська область.

Як слідує з довідки Чортківської ДПІ від 15.01.2001 ОСОБА_1 надано ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва свідоцтва про народження (повторно) серія НОМЕР_3 від 06.07.2022 вбачається факт реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 . місце народження - м. Чортків Тернопільська область, батьками якого записано: батько - не зазначено, мати - ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою Капустянського старостинського округу від 25.05.2022 № 84 стверджується те, що ОСОБА_1 зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Капустянського старостинського округу від 08.07.2022 № 141 стверджується те, що в селі Капустинці Чортківського району Терногпільської області інша особа, крім ОСОБА_1 , 1962 р.н. не проживала.

Як слідує з Витягу з погосподарської книги по Капустянській сільській раді ( том 1, 1980 р.) від 08.07.2022 № 142 склад сім`ї ОСОБА_5 становлять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син, та інші члени.

Щодо підтвердження трудової діяльності зі співставленням вище наведених документів суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з довідки Капустянського старостинського округу Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 25.05.2022 №83 саме ОСОБА_1 у 1978, 1984 -1996 р.р. перебував в трудових відносинах з колгоспом ім. Суворова, агрофірма «Галичина», КСП «Капустинське».

Аналогічно кореспондується з витягом з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника на ім`я ОСОБА_1 3. (скороч.) за період 1978, 1984- 1995 р.р..

Як вбачається з витягу з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1996,1997 р.р. на ім`я ОСОБА_1 стверджується кількість відпрацьованих ним людино днів у 1996 році.

Згідно з довідкою Улашківського сторостинського округу Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 27.05.2022 № 204 стверджується кількість відпрацьованих людино днів - ОСОБА_1 (агрофірма - колгосп «Галичина»).

Аналогічно з довідкою про заробіток для обчислення пенсії цього старостинського округу №203 від 27.05.2022 враховано заробіток ОСОБА_1 по наявних документах агрофірми - колгосп « Галичина» за 1995 рік.

Згідно з військовим квитком серія НОМЕР_4 , виданим 19.05.1982 Чортківським РВК Тернопільської області документ видано на ім`я « ОСОБА_1 » (правопис рос. мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 місце народження - м. Чортків. Тернопільська область.

Аналогічно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.06.2022 №71 стверджується факт проходження військової служби ОСОБА_1 , 1962 р.н. (підстава - облікова картка до в/кВ. НОМЕР_5 ).

Згідно довідки Капустянського стростинського округу Нагірянсськї сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 25.05.2022 № 85 вбачається реорганізація колгоспу ім. Суворова в акціонерну фірму «Галичина», колгоспної бригади села Капустинці в окреме господарство КСП «Капустинське», документи зазначених господарств на підставі розпорядження голови Чортківської РДА від 28.02.2005 №100 передано на зберігання в Капувстнський старостиський округ.

Оцінюючи наведені вище докази суд приходить висновку, що спірні періоди з 15.08.1978 по 30.08.1978 року, з 1984 по 1989 роки, з 01.01.1990 по 31.12.1994 рік в колгоспі ім. Суворова (агрофірма «Галичина», КСП «Капустинське») вказані в оскаржуваному рішенні, стосуються трудової діяльності саме позивача ОСОБА_1 та були безпідставно не взяті до уваги відповідачем через допущене неповне зазначення по батькові особи, чи не зазначення по батькові взагалі. Мова йде про одну і ту ж особу ОСОБА_1 , тому підстав для неврахування відомостей книг обіку трудового стажу і заробітку колгоспника та книги обліку розрахунків по оплоаті праці за 1978,1984 - 1996 роки, у суду немає.

Крім цього, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Однак, пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у книгах обліку трудовго стажу і заробітку колгоспника та книги обліку розрахунків по оплаті праці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність їх записів у таких книгах.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 23.04.2019 у справі № 593/1452/16-а,

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми, численну практику касаційного суду щодо даної категорії справ та фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі ім. Суворова (агрофірма «Галичина», КСП «Капустинське») Чортківського району Тернопільської області з 15.08.1978 по 30.08.1978. з 1984 по 1989 роки, з 01.01.1990 по 31.12.1994 та призначити пенсію з 11.03.2022.

Суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу «належного урядування», зокрема, у справі «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 11.03.2022.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції від 22.07.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 13.07.2022 № 1900-0215- 8/19120 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі ім. Суворова Чортківського району Тернопільської області з 15.08.1978 по 30.08.1978, з 01.01.1984 по 31.12.1989, з 01.01.1990 по 31.12.1994, та призначити виплату пенсії за віком згідно пункту 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.03.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, відповідно до квитанції від 22 липня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Подлісна І.М.