Справа № 640/34357/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м. Київ №640/34357/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал»
доУправління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправними та скасування наказу
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Комунальне підприємство «Київавтошляхміст»;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1557 від 03 листопада 2021 року «Про анулювання погоджень на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було отримано від відповідача дозволи на розміщення реклами, терміном дії до 2022-2023 років та відповідні погодження, натомість, оскаржуваним наказом погодження було анульовано. При цьому, підставою анулювання погоджень визначено те, що комунальне підприємство по утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» «відкликало» погодження на розміщення реклами, видане позивачу, з мотивів що експлуатаційний стан перильних огороджень оцінюються як обмежено працездатний та непрацездатний.

Позивач посилається на приписи Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та на практику Європейського суду з прав людини, стверджуючи про протиправність анулювання погоджень, зазначивши, що спірний наказ не містить визначення конкретних причин анулювання погодження на розміщення зовнішньої реклами та конкретних норм законодавства, які стали підставою для такого анулювання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з посиланням на приписи пункту 2.3.1 розділу II Порядку погодження розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва, затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.02.2019 №207 та зареєстрованим в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25.02.2019 №35/2212.

Комунальним підприємством по утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що позивачем рекламу було розміщено з порушенням, а саме експлуатаційний стан перильних огороджень оцінюються, як обмежено працездатний та непрацездатний.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти висновків, викладених у відзиві на позовну заяву, та позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, пояснення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В березні 2021 року році Товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» видані погодження строком дії з 03 березня 2021 року до 2022-2023 pоку на розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва (рекламних конструкцій на естакаді, мості, шляхопроводі), балансоутримувачем яких є КП «Київавтошляхміст» (далі також - Погодження), а саме:

ТР-09106-17-П-1 - надземний пішохідний перехід по вул. Олени Теліги (біля парку Відпочинку) (напрямок м. Петрівка - м. Дорогожичі), термін дії до 21 грудня 2022 року.

ТР-09104-17-П-1 - надземний пішохідний перехід по вул. Олени Теліги (біля парку Відпочинку) (напрямок м. Дорогожичі - м. Петрівка), термі дії до 21 грудня 2022 року.

ТР-09178-17-П-1 - вул.Саперно-Слобідська, 22 (Пішохідний міст в напрямку Деміївської площі), термін дії до 29 листопада 2022 року.

ТР-09181-17-П-1 - вул.Саперно-Слобідська, 22 (Пішохідний міст в напрямку просп. Бажана), термін дії до 29 листопада 2022 року.

ТР-09179-17-П-1 - вул.Саперно-Слобідська, 22 (Пішохідний міст в напрямку Деміївської площі), термін дії до 29 листопада 2022 року.

ТР-09180-17-П-1 - вул.Саперно-Слобідська, 22 (Пішохідний міст в напрямку просп. Бажана), термін дії до 19 листопада 2022 року.

ТР-09451-17-П-1 - надземний пішохідний перехід по Дарницькому шосе/вул. Сортувальна в напрямку Харківського шосе, термін дії до 08 січня 2023 року.

ТР-09105-17-П-1 - надземний пішохідний міст по Броварському проспекту, біля Птахофабрики, в напрямку м. Бровари - м. Київ, термін дії до 21 грудня 2022 року.

ТР-09107-17-П-1 - наземний пішохідний міст по Броварському проспекту, біля Птахофабрики, в напрямку м. Київ - м. Бровари, термін дії до 21 грудня 2022 року.

В той же час, 09 листопада 2021 року на офіційному сайті Управління з питань реклами Київської міської державної адміністрації опубліковано Наказ №1557 від 03 листопада 2021 року «Про анулювання погоджень на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва», серед яких дві конструкції позивача, що розташовані на надземному пішохідному переході по вул. Олени Теліги (біля парку Відпочинку) (напрямок м. Петрівка - м. Дорогожичі) ( ТР-09106-17-П-1 з терміном дії до 21 грудня 2022 року ) та надземному пішохідному переході по вул. Олени Теліги (біля парку Відпочинку) (напрямок м. Дорогижі - м. Петрівка) ( ТР-09104-17-П-1 з терміном дії до 21 грудня 2022 року ) та підлягають демонтажу.

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 16 Закону України "Про рекламу" зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розмішується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений у частинах третій і четвертій вказаної статті Закону, та є вичерпним.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру встановлюється вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру.

Статтею 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено порядок та підстави анулювання документів дозвільного характеру. Так, дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав:

звернення суб`єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;

наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

Зокрема, правовідносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, врегульовані Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (далі - Типові правила).

Пунктом 3 Типових правил встановлено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Відповідно до пункту 1 Типових правил, вони також визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Пунктами 2, 3, 5, 6 і 9 Типових правил визначено, що документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

До повноважень робочого органу, зокрема, належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради. Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Для одержання дозволу заявник подає робочому органу заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: фотокартка або комп`ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу, та ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням.

Процедура розгляду заяв на одержання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, оформлення такого дозволу та прийняття виконавчим органом ради у встановлений строк рішення про надання дозволу передбачена у пунктах 10-20 Типових правил. Зокрема, пунктами 19, 20 Типових правил встановлено, що робочий орган протягом не більш як двох робочих днів з дати одержання від органів та осіб, з якими погоджується видача дозволу, подає виконавчому органу ради пропозиції та проект відповідного рішення.

Як зазначено у пунктах 23, 24 Типових правил, дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві.

Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Відповідно до Типових правил, а також законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про столицю України - місто-герой Київ», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про рекламу», «Про автомобільні дороги», «Про прискорений перегляд регуляторних актів, прийнятих органами та посадовими особами місцевого самоврядування» та інших нормативно-правових актів, розроблено Порядок розміщення реклами в місті Києві, затверджений Рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253 (далі також - Порядок), метою впровадження якого є уніфікація всіх процедур з питань розміщення зовнішньої реклами, реклами на транспорті комунальної власності та реклами в ліфтах будинків комунальної власності міста Києва.

Даний Порядок діяв до затвердження розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 5 лютого 2019 року № 207 Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Києві) на момент видачі позивачу наявних у нього дозволів.

Згідно з даним Порядком, дозвільний орган - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати покладені на нього функції (у сфері розміщення зовнішньої реклами та реклами на транспорті, у ліфтах комунальної власності територіальної громади міста Києва), передбачені цим Порядком та Положенням про Департамент містобудування та архітектури; (пункт 1.3. розділу І Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1.6. пункту 2.1. Розділу ІІ Порядку, дозвільний орган здійснює підготовку та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу, відмову у його наданні, продовження строку дії дозволу, відмову у його продовженні або скасування дозволу.

Відповідно до підпунктів 16.1.1 - 16.1.3 пункту 16 розділу ІІ Порядку, дозвіл скасовується на підставі відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до закінчення строку його дії за письмовою заявою розповсюджувача реклами, у разі невикористання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців (п. 16.1.2) або у разі якщо дозвіл не переоформлено у встановленому порядку. Перелік підстав для скасування дозволу є вичерпним.

В той же час, відповідно до п. 2.2.3 Порядку Адміністратор не пізніше наступного дня після отримання від заявника примірників дозволів направляє їх для погодження:

Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який здійснює перевірку відповідності розміщення РЗ паспорта фасаду будинку, споруди (у разі розміщення РЗ на будинках, спорудах);

Міністерству культури України - в разі розміщення РЗ на пам`ятках національного значення, в межах зон охорони цих пам`яток, історичних ареалів населених місць;

структурному підрозділу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на який покладено виконання функцій місцевого органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини - в разі розміщення РЗ на пам`ятках місцевого значення, а також у межах зон охорони цих пам`яток;

Головному управлінню Національної поліції у м. Києві - в разі розміщення РЗ на перехрестях, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування.

Перелік органів та осіб, з якими погоджується дозвіл, є вичерпним.

За результатами погоджувальної процедури органи, установи та підприємства, зазначені в підпункті 2.2.3 пункту 2.2 цього Порядку, погоджують примірники дозволу протягом п`яти робочих днів з дати їх одержання або надають вмотивовану відмову.

У разі прийняття рішення про відмову в погодженні дозволу суб`єкти, зазначені в підпункті 2.2.3 пункту 2.2 цього Порядку, не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття такого рішення передають адміністратору вмотивоване рішення про відмову. Адміністратор не пізніше наступною робочого дня з дня отримання рішення про відмову повідомляє про це Робочий орган та повідомляє заявника про час та місце видачі рішення про відмову.

Рішення про відмову в погодженні дозволу може бути оскаржене в порядку, встановленому законодавством.

Погодження дозволу дійсне протягом строку дії дозволу.

Отже, як законодавство, чинне на момент видачі дозволів та погоджень, так і норми Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» не передбачали можливості анулювання дозволів та погоджень, виданих позивачу.

Щодо посилань відповідача на експлуатаційний стан перильних огороджень, який оцінюються, як обмежено працездатний та непрацездатний, що стало підставою для скасування погоджень, суд зазначає, що видання наказів та погоджень на розміщення реклами, укладання трьохстороннього договору, свідчить, що робочий орган здійснював перевірку на відповідність поданих документів встановленим вимогам і видав їх з дотриманням вимог Закону України «Про рекламу», узгодивши власні дії з Балансоутримувачем - «Київавтошляхміст» та із Управлінням патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості, на підставі яких можна було б встановити невідповідності поданих позивачем документів, невідповідності місць розташування та схем розміщення рекламоносіїв, чи інших обставин порушення позивачем законодавчих приписів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincovа and Рine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

При цьому, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Зокрема, згідно з пунктами 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України) заява № 29979/04, у якому проаналізовано поняття «належне урядування».

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Також, суд зазначає про необхідність дотримання таких принципів права як «законні очікування» та «юридична визначеність», які знайшли своє відображення в практиці Суду Європейського Союзу (European Court of Justice, ECJ), який виступає останньою інстанцією у справах про застосування acquis communautaire - права Європейського Союзу (ЄС) - та забезпечує єдність застосування права ЄС в державах-членах.

Відповідна позиція цього Суду закріплена в його рішенні у хрестоматійній справі Salumi щодо ретроактивної дії законодавства: «Зазначена інтерпретація забезпечує визнання принципів юридичної визначеності та захисту законних очікувань, за змістом яких дія (наслідки) права Співтовариства повинна бути чіткою і передбачуваною для тих, на кого воно розповсюджується».

Виходячи з системного аналізу адміністративно-правових принципів суд доходить висновку, що у випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб`єктом владних повноважень, то така процедура повинна будь що бути дотримана цим суб`єктом.

У практиці ЄСПЛ принцип "законних очікувань" характерно застосовується у зв`язку з певним правом, що гарантується Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Найширша практика стосується захисту законних очікувань щодо ефективного здійснення права власності (ст. 1 Протоколу № 1 до ЄКПЛ).

Уперше у цьому контексті, як зазначає сам Європейський суд, принцип «законних очікувань» було застосовано в справі Pine Valley Developments Ltd. and others v. Ireland [15, п. 45], в якій компанія-заявник, що купила земельну ділянку, отримавши дозвіл на будівництво, була визнана Європейським судом такою, що мала законні очікування розвивати спірну територію, а відповідний дозвіл, який не міг бути відкликаний адміністративний органом, що його видав, був визнаний «складовою частиною власності заявника» [16, п. 51(2)] в розумінні ст. 1 Протоколу № 1, а отже, охоронюваним за правом Конвенції об`єктом. У подальшому принцип захисту законних очікувань у контексті ст. 1 Протоколу № 1 зазнав детальнішої розробки в межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», яке ЄСПЛ розповсюдив як на «існуюче майно», так і на активи (фонди), включаючи право вимоги тощо.

З урахуванням наведеного та з огляду на встановлені у суді обставини, суд доходить висновку про те, що в даному випадку відповідач був зобов`язаний враховувати наявність дозволів, наданих позивачу. При цьому, суд вважає, що позивач мав підстави для наявності законних очікувань права щодо розміщення рекламних конструкцій, з огляду на видані позивачу дозволи.

В той же час, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1557 від 03 листопада 2021 року «Про анулювання погоджень на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва».

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню судом.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1557 від 03 листопада 2021 року «Про анулювання погоджень на розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва».

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» (01011, м. Київ, вулиця Рибальська, 13, офіс 5, код ЄДРПОУ 4317445) за рахунок бюджетних асигнувань Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01013, м. Київ, вулиця Набережно-Печерська дорога, 2, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко