Справа № 640/32544/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Київ № 640/32544/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Карапетяна А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8»

до Головного управління ДПС у м. Києві,

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість

за участю представників сторін:

від позивача - Лесечка О.М.

від відповідача 1- Сметанюка Р.М.

від відповідача 2 - Фонарюк Г.Г.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» (далі по тексту - позивач), адреса: 02095, місто Київ, вулиця Срібнокільська, будинок 20, до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві (далі по тексту - відповідач 2), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Терещенківська, 11а, в якій позивач просить

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» пеню в розмірі 3 568 508,55 грн за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 13 лютого 2021 року по 04 листопада 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на триваюче порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що вчинене податковим органом та відповідно до вимог пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України розмір нарахованої на суму бюджетної заборгованості пені за період з 13 лютого 2021 року по 04 листопада 2021 року складає 3 568 508,55 грн та підлягає стягненню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

13 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві зі змісту якого відповідач наголошує на безпідставність заявлених позовних вимог та відсутності правових підстав для стягненя суми пені нарахованої на суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість позивачу.

22 грудня 2021 року подано до суду відзив на позовну заяву Головного управління ДПС у м. Києві відповідно до змісту якого податковий орган щодо задоволення позовних вимог заперечує, з підстав безпідставності доводів викладених у позовній заяві, а також наголошує на помилковість розрахунку суми розрахованої пені відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 21 липня 2022 року.

В судовому засіданні 21 липня 2022 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені в позовній заяві. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити, пославшись на аналогічні обставини тим, що викладені у відзивах на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

На підставі наказу від 16 квітня 2015 року № 405-П посадовими особами ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Товаристива з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» з питань законності декларування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (податкового) періоду в податковій декларації з ПДВ за листопад 2014 року на суму 20155749,00 грн та залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) в податкових деклараціях з ПДВ за грудень 2014 року на суму 20155749,00 грн, за січень 2015 року на суму 20151653,00 грн та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку (рядок 30) в податковій декларації з ПДВ за лютий 2015 року у розмірі 18617860,00 грн.

За результатами проведеної перевірки винесено, в тому числі, податкове повідомлення-рішення від 14 травня 2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 18 617 860,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4 654 465,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року у справі №826/9725/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано, в тому числі, податкове повідомлення - рішення від 14 травня 2015 року № .

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2016 року ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року по справі № 826/9725/15 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2015 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2016 року у справі № 826/9725/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано, серед іншого, податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 14 травня 2015 року № .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року - залишено без змін.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року у справі №826/5968/16 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з не подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми податку, а саме 18617860,00 грн, що підлягає бюджетному відшкодуванню. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» () з бюджету податку на додану вартість у розмірі 18 617 860,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року - залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року - залишено без змін.

Оскільки бюджетна заборгованість з ПДВ в сумі 18 618 860,00 грн позивачу виплачена не була, позивач звернувся до суду з позовом з метою застосування до Держави міри відповідальності за не погашення заборгованості у визначений строк у формі пені.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2020 року №826/17815/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року, стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» пеню у розмірі 14 085 507,76грн. (чотирнадцять мільйонів вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сім гривень, 76 копійок) за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 18 грудня 2015 року по 29 жовтня 2018 року.

Оскільки в період з 30 жовтня 2018 року по 12 лютого 2021 року позивачем не отримано бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 18 618 860,00 грн, позивач звернувся до адміністративної суду з відповідним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2021 року №640/28374/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року, стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» пеню у розмірі 11 271 099,42 грн за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 30 жовтня 2018 року по 12 лютого 2021 року.

Оскільки в період з 13 лютого 2021 року по 04 листопада 2021 року позивачем не отримано бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 18 618 860,00 грн, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

За приписами підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) ПДВ врегульовано нормами статті 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Кабінет Міністрів України своєю постановою від 17 січня 2011 року № 39 затвердив Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість (надалі Порядок), яким визначено механізм їх взаємодії.

Наведені норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку № 39.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин статтею 200 ПК України та Порядком № 39 було передбачено надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Судом встановлено, що остановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року у справі №826/5968/16 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з не подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, а саме 18 617 860,00грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» () з бюджету податку на додану вартість у розмірі 18 617 860,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року - залишено без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №826/5968/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі № 826/5968/16 залишено без змін.

Як зазначає позивач, що не спростовується відповідачем, зазначений висновок про відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» () з бюджету податку на додану вартість у розмірі 18 617 860,00 грн. контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів не поданий.

В той же час, Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи факт вчинення протиправної бездіяльності податковим органом, що стало наслідком неповернення бюджетного відшкодування ПДВ Товариству з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» по податковій декларації з ПДВ за лютий 2015 року зумовила звернення позивача до суду з позовом про безпосередньо стягнення бюджетної заборгованості в сумі 18 617 860,00 з Державного бюджету України за відсутності іншого дієвого способу захисту порушеного права (справа №640/22631/20).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2021 року № 640/22631/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року, стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 18617860 (вісімнадцять мільйонів шістсот сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень.

Відповідно до наявного з матеріалів справи витягу з інтегрованої карки платника податків по коду класифікації доходів бюджету 14010100 (Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)) Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» 04 листопада 2021 року було відшкодовано ПДВ на поточний рахунок платника за рішенням суду в сумі 18617860 грн.

Погашення заборгованості бюджетного відшкодування з ПДВ у відповідному розмірі сторонами не заперечується.

Згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

На підставі аналізу зазначеної норми суд дійшов висновку, що неподання органом державної податкової служби до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені, оскільки в рамках спірних правовідносин у позивача взагалі відсутні будь-які справедливі очікування на виконання податковим органом власного обов`язку щодо вчинення відповідних дій, направлених на відшкодування позивачу ПДВ, оскільки повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ по податковій декларації з ПДВ за лютий 2015 позивачу було здійснено лише 04 листопада 2021 року.

Суд також звертає увагу на висновок Верховного Суду, здійснений у постанові від 01 квітня 2021 року у справі № 280/4453/18, а саме, проступок, пов`язаний із триваючим безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом визнається триваючим порушенням. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону. Тобто відповідачем допущене триваюче порушення, яке фактично позбавило позивача права на вільне володіння майном протягом значного часу.

За таких обставин є можливим дійти висновку, що після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набуває статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені.

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини щодо неподання висновків до органу Державного казначейства України із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню позивачу з бюджету, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 червня 2014 року у справі №21-131а14.

Таким чином сума пені розраховується наступним чином.

Y = (С х К днів : 100% х U НБУ х 1,2), де:

Y - сума пені (завжди округлюється до другого знака після коми);

С - заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість 18 617 860,00 грн.;

К днів - кількість днів затримки відшкодування податку на додану вартість (з 13 лютого 2021 року по 04 листопада 2021 року - 266 днів).

U НБУ - облікова ставка Національного банку України, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку її дії включаючи день погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість (постанова Національного банку України від 21 січня 2021 року № 16-рш - 6%, постанова Національного банку України від 04 березня 2021 року № 84-рш - 6,5%, постанова Національного банку України від 15 квітня 2021 року № 142-рш - 7,5%, постанова Національного банку України від 17 червня 2021 року № 255-рш - 7,5%, постанова Національного банку України від 22 липня 2021 року № 342-рш - 8%, постанова Національного банку України від 09 вересня 2021 року № 461-рш - 8,5%, постанова Національного банку України від 21 жовтня 2021 року № 517-рш - 8,5%);

1,2 - коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних U НБУ;

R - кількість днів у календарному році.

Як наслідок:

- 73 451,28 грн = (18 617 860,00 грн х 20 :100% х 6% х 1,2) : 365

- 167 101,67 грн = (18 617 860,00 грн х 42 :100% х 6,5% х 1,2) : 365

- 289 214,43 грн = (18 617 860,00 грн. х 63 :100% х 7,5% х 1,2) : 365

- 165 265,39 грн = (18 617 860,00 грн. х 36 :100% х 7,5% х 1,2) : 365

- 239 940,86 грн = (18 617 860,00 грн. х 49 :100% х 8% х 1,2) : 365

- 218 517,57 грн = (18 617 860,00 грн. х 42 :100% х 8,5% х 1,2) : 365

- 72 839,19 грн = (18 617 860,00 грн. х 14 :100% х 8,5% х 1,2) : 365

Отже, загальна сума пені, нарахована на суму бюджетної заборгованості, що підлягає відшкодуванню позивачу становить 1 226 330,39 грн.

Суд відхиляє посилання позивача на фіксацію облікової ставки НБУ при обрахунку пені відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України на момент виникнення відповідної заборгованості оскільки виходячи із синтактичного тлумачення пункту 200.23 статті 200 ПК України облікова ставка НБУ при обрахунку пені застосовується протягом строку її дії.

Таким чином, розрахунок пені із застосуванням різних ставок Національного банку України зумовлений зміною облікової ставки Національного банку України протягом строку її дії.

Відповідного правозастосування дотримано у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 820/1750/18.

Водночас суд звертає увагу, що податковим органом було зауважено, що сума бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації за лютий 2015 року у розмірі 18 617 860,00 грн була зменшена на суму 44 526,48 грн. за рахунок:

1) донарахованої та несплаченої ШС ст. 120 ПКУ податкове повідомлення-рішення № від 18 травня 2015 року на суму 170,00 грн граничний термін сплати 09 червня 2015 року;

2) донарахованої та несплаченої ШС ст.1201 ПКУ податкове повідомлення-рішення № від 21 листопада 2016 року на суму 3 613,48 грн граничний термін сплати 11 лютого 2017 року;

3) за рахунок погашення податкових декларацій, самостійно поданих підприємством та не сплачених до відповідного бюджету: а) нараховано ПДВ по декларації № від 18 травня 2018 року на суму 15 457,00 грн. граничний термін сплати 30 травня 2018 року; б) нараховано ПДВ по декларації № від 20 липня 2018 року на суму 3 494,00 1 грн граничний термін сплати 30 липня 2018 року;

4) донарахованої та несплаченої ШС ст.1201 ПКУ податкове повідомлення-рішення № від 20 травня 2019 року на суму 21 622,00 грн граничний термін сплати 23 липня 2019 року;

5) донарахованої та несплаченої штрафні санкції на суму 170,00 грн за актом перевірки (поточний рік) Податкове повідомлення-рішення (форма ПС) № від 09 квітня 2020 року граничний термін сплати 22 липня 2020 року.

Відповідно до інформаційно-телекомунікаційній системи «Податковий блок» в інтегрованій картці Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАСДЖЕЙНТ 8» () з податку на додану вартість станом на 03 листопада 2021 року обліковувався залишок невідшкодованої суми податку на додану вартість в розмірі 18 573 333,52 гривень.

Суд звертає увагу, що податковим органом ненадано жодного належного, допустимого чи достатнього доказу що обгрунтовували б дійсність та правомірність зменшення спірної суми бюджетної заборгованості з ПДВ на суму 44 526,48 грн.

Таким чином, суд відхиляє відповідні посилання податкового органу щодо зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ в силу необгрунтованості.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд зазначає, що суми податку, не відшкодовані або несвоєчасно відшкодовані платникам, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а отже пеня, яка нараховується на такі суми підлягає стягненню саме з Державного бюджету України, а тому з метою повного і ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне стягнути вищевказані суми пені саме з Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 22700,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» (адреса: 02095, місто Київ, вулиця Срібнокільська, будинок 20, ) пеню у розмірі 1 226 330,39 грн (один мільйон двісті двадцять шість тисяч триста тридцять гривень 39 копійок) за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 13 лютого 2021 року по 04 листопада 2021 року.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансджейнт 8» (адреса: 02095, місто Київ, вулиця Срібнокільська, будинок 20, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 22 700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ ВП № 44116011).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник

Повний текст рішення суду виготовлений 21 липня 2022 року.