Справа № 160/7005/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року Справа № 160/7005/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
17.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за періоди червень - жовтень 2010 року, квітень - жовтень 2011 року, квітень-вересень та листопад 2014 року, червень - жовтень 2016 року, травень - жовтень 2017 року згідно довідок про заробітну плату ОСОБА_1 №51 від 16.05.2017 року, №59 від 16.02.2017 року та №246 від 01.06.2018 року (№345 від 19.01.2022 року) при призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням заробітної плати за періоди червень - жовтень 2010 року, квітень - жовтень 2011 року, квітень-вересень та листопад 2014 року, червень - жовтень 2016 року, травень - жовтень 2017 року згідно довідок про заробітну плату ОСОБА_1 №51 від 16.05.2017 року, №59 від 16.02.2017 року та №246 від 01.06.2018 року (№345 від 19.01.2022 року) починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 16 березня 2019 року та провести виплату з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером та отримує пенсію за віком за Списком № 2 з 16.03.2019 року. Як стало відомо позивачу 22.11.2021 року, при обчисленні його пенсії відповідачем не враховано заробітну плату за період роботи позивача в рф в ТОВ «КОНГО» (червень-жовтень 2010 року, квітень-жовтень 2011 року), в ЗАТ «Артіль старателів ВІТІМ» (квітень-вересень, листопад 2014 року) в ТОВ «Артіль старателів Луч» (червень-жовтень 2016 року, травень-жовтень 2017 року). Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, посилаючись на ч. 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 19.05.2022 року відкрито провадження у справі №160/7005/22 за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у письмовому провадженні. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній, заперечуючи проти позову, зазначає, що пенсійним органом не було враховано заробітну плату (дохід) за 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року з врахуванням довідки №138 від 25.04.2008 року, виданій ВАТ «Марганецький завод керамзитового гравію» за період з березня 1988 року по березень 1990 року, оскільки це є недоцільним (невигідним), адже довідка видана лише за 25 календарних місяців страхового стажу, тому за місяці, яких бракує до необхідних 60, заробіток заводиться «нулями», що призводить до зменшення індивідуального коефіцієнту заробітку для обчислення пенсії. Окрім того, довідка №51 від 16.05.2017 року, видана ТОВ «КОНГО» рф за періоди з 29.06.2010 року по 04.11.2010 року, з 22.04.2011 року по 09.11.2011 року містить пункт 4, у якому зазначено, що з 2010 року по 2011 рік не підлягають оподаткуванню страховими внесками суми виплат та іншихвинагород за трудовими договорами на користь іноземних громадян і осіб без громадянства, що тимчасово перебувають на території рф.
Також відповідач зазначає, що у довідці №246 від 01.06.2018 року, виданої ТОВ «Артіль старателів Луч» рф невірно зазначено дату народження позивача, при цьому у довідці також відсутні дані про нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача останньому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року.
При розрахунку розміру пенсії враховано страховий стаж позивача - 29 років 11 місяців 27 днів, в тому числі робота за Списком №2 09 років 02 місяці 24 дні.
При обрахунку заробітку для обчислення пенсії позивача не враховано довідку ТОВ «КОНГО» про заробітну плату для обчислення пенсії №51 від 16.05.2017 року за період роботи червень-жовтень 2010 року, квітень-жовтень 2011 року, довідку ТОВ "Артіль старателів Луч» №246 від 01.06.2018 року за період роботи червень-жовтень 2016 року, травень-жовтень 2017 року.
При цьому за період страхового стажу квітень-листопад 2014 року у ЗАТ «Артіль старателів Вітім» заробіток враховано для обчислення пенсії, виходячи з вказаних у довідці №59 від 16.02.2017 року сум, із застосуванням курсу рубля, чинного на дату призначення пенсії.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 30.10.2021 року за вих. №30/10 та просив надати інформацію й документи, які підтверджують порядок обчислення (розрахунку) та призначення пенсії позивачу.
Листом від 11.11.2021 року за вих.№0400-010307-8/147840 пенсійний орган повідомив, що періоди роботи позивача в ТОВ «КОНГО» (рф) з 29.06.2010 року по 04.11.2010 року, з 22.04.2011 року по 09.11.2011 року заведено «нулями», оскільки в п. 4 довідки №51 від 16.05.2017 року зазначено, що з 2010 року по 2011 рік не підлягають оподаткуванню страховими внесками суми виплат та інших винагород за трудовими договорами на користь іноземних громадян і осіб без громадянства, що тимчасово перебувають на території рф.
У довідці №246 від 01.06.2018 року, виданої «ТОВ Артіль старателів Луч» (рф) за періоди червень-жовтень 2016 року, травень-жовтень 2017 року, зазначена дата народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак згідно з паспортними даними позивача дата народження останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . У довідці також відсутні дані про нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, з огляду на що зазначений період також заведено «нулями».
По довідці №59 від 17.02.2017 року, виданій ЗАТ «Артіль старателів ВІТІМ» (рф) за період страхового стажу квітень-листопад 2014 року, заробіток враховано для обчислення пенсії, виходячи з вказаних сум, із застосуванням курсу рубля, чинного на дату призначення пенсії.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії позивачу стажу роботи в ТОВ «КОНГО», ТОВ «Артіль старателів Луч» та заробітку згідно з довідкою ЗАТ «Артіль старателів ВІТІМ» №59 від 16.02.2017 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-ІV).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у ст. 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами 1- 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі Угода від 13.03.1992 року) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди від 13.03.1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Отже, дія Угоди від 13.03.1992 року розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди. Таким чином, норми Закону № 1058-IV без обмежень розповсюджуються на громадян України, що набули трудовий стаж на території держав-учасниць вказаної Угоди.
Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 6 Угоди від 13.03.1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Суд зазначає, що у відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пп. 3 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Як встановлено судом, підставою для неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача у ТОВ «КОНГО» та ТОВ «Артіль старателів Луч» стало відсутність підтвердження сплати страхових внесків у вказаний період роботи на території російської федерації.
Суд зазначає, що сумніви відповідача щодо несплати роботодавцем позивача страхових внесків самі по собі не можуть бути підставою для неврахування підтвердженого періоду роботи позивача у його страховий стаж.
Надаючи оцінку обставинам даної справи, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.07.2019 року у справі №144/669/17, згідно з якою несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
В контексті вищенаведеного, суд також звертає увагу на те, що позивачем надані до матеріалів справи довідки про доходи позивача у ТОВ «КОНГО» №51 від 16.05.2017 року, ТОВ «Артіль старателів «Луч» №246 від 01.06.2018 року та №345 від 19.01.2022 року, яка містить коректну дату народження позивача, при цьому вказані довідки надавались відповідачу.
Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на встановленні обставини, суд констатує про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи у в ТОВ «КОНГО» (червень-жовтень 2010 року, квітень-жовтень 2011 року) і ТОВ «Артіль старалів Луч» (червень-жовтень 2016 року, травень-жовтень 2017 року).
Щодо періоду роботи позивача у ЗАТ «Артіль старателів ВІТІМ» (квітень-вересень, листопад 2014 року), суд зазначає наступне.
Як свідчать матеріали пенсійної справи позивача, управління Пенсійного фонду російської федерації надало справку про заробітну плату позивача за період роботи в ЗАТ "Артіль старателів ВІТІМ", відповідно до якої кошти нараховувались позивачу за відпрацьований сезон, а саме - з першого місяця початку роботи по останній місяць перебування на вказаному підприємстві.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що довідка ЗАТ "Артіль старателів ВІТІМ" про заробітну плату позивача відповідає вимогам Порядку №22-1, містить місцезнаходження та адресу установи, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам, довідка містить підпис керівника підприємства та головного бухгалтера, а також відтиск печатки підприємства.
Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому перевірка достовірності виданих підприємством документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.
Зокрема, суд зазначає, що відповідачем не заперечується той факт, що позивач працював сезонно в ЗАТ "Артіль старателів ВІТІМ".
Сезонні роботи, які в силу природних і кліматичних умов виконуються не цілий рік, а у визначений період (сезон). Повний сезон роботи зараховується в стаж для призначення пенсії за рік роботи. Оплата праці може здійснюватись як щомісячно, так і однією сумою за виконану сезонну роботу.
Пунктом 2.10 Порядку №22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що у відповідача були усі документи на підтвердження розміру заробітної плати за період роботи в ЗАТ "Артіль старателів ВІТІМ". Однак, невірно було взято до уваги довідку про заробіток позивача, зокрема не здійснено урахування щомісячних виплат шляхом пропорційного розбиття загальної суми на кількість відпрацьованих місяців.
Щодо дати, з якої необхідно провести перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.
Як свідчать матеріали справи, пенсія позивачу була призначена з 16.03.2019 року у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З даного часу пенсійні виплати здійснювались в неналежному розмірі, а відтак належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача саме з моменту її призначення - з 16.03.2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за періоди червень - жовтень 2010 року, квітень - жовтень 2011 року, квітень-вересень та листопад 2014 року, червень - жовтень 2016 року, травень - жовтень 2017 року, згідно з довідками №51 від 16.05.2017 року, №59 від 16.02.2017 року та №246 від 01.06.2018 року (№345 від 19.01.2022 року).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 16.03.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням заробітної плати за періоди червень - жовтень 2010 року, квітень - жовтень 2011 року, квітень-вересень та листопад 2014 року, червень - жовтень 2016 року, травень - жовтень 2017 року, згідно з довідками про заробітну плату ОСОБА_1 №51 від 16.05.2017 року, №59 від 16.02.2017 року та №246 від 01.06.2018 року (№345 від 19.01.2022 року), з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко