Справа № 367/9317/19
Суддя: Кравчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/9317/19
Провадження №2-а/367/75/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені позовну заяву ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Мізюрка Петра Григоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

25.11.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом до капрала поліції 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Мізюрка Петра Григоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, вказуючи, що 19 листопада 2019 року він рухався на автомобілі Форд транзит коннект, державний номер НОМЕР_1 , маршрутом с. Смороцьк Рівненської обл. - м. Ірпінь Київської області. Близько 16 години на 302 км траси Київ - Ковель, позивач був зупинений капралом поліїї 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Мізюрко Петром Григоровичем. Відрекомендувавшись капрал вказав позивачу, що він їде на габаритних вогнях поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8 ПДР (в транспортних засобів поза населеними пунктами повинні бути ввімкненні ходові вогні або ближнє світло фар). Позивач відповів, що в нього включене ближнє світло фар і вийшов з автомобіля, щоб впевнитися що фари світяться, але, фари дійсно не горіли. ОСОБА_1 в присутності капрала поліції Мізюрко відкрив капот автомобіля, вставив плавкий запобіжник (він випав) ближнього світла фар і світло з`явилося. Ознайомившись з документами позивача, капрал Мізюрко П. Г. запитав чи згоден позивач з правопорушенням, на що той відповів, що не згоден та що виїхав на технічно справному автомобілі та не міг знати що під час руху запобіжник випаде та повідомив відповідачу, що його маршрут пролягав по поганій дорозі з бруківкою і вибоїнами та виявлену несправність відповідно ПДР 31.5 було усунуто на місці. Позивач двічі пропонував відповідачу скласти протокол, але він відмовився. Капрал Мізюрко П. Г. виніс постанову ЕАК №1767281 від 19.11.2019 про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 125 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та в якості виду адміністративного стягнення винесено письмове попередження.

Позивач не погоджується із вказаною постановою та вважає її незаконною, враховуючи наступне.

Позивач посилається на положення ст. ст. 7, 245, 268 КУаАП. Одночасно вказує, що відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного суду України від 26.05.2015 у справі №5-рп/2015 складання протоколу про адміністративнеправопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Згідно із вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст. ст. 258, 276 мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане у ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 3ст. 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Таким чином, постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Фактично, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи.

Позивач вказує, що відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Позивач зазначає, що постанова серії ЕАК №1767281 від 19.11.2019 не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, просить скасувати постанову капрала поліцїї 1 бат. 5 роти УПП в Рівненській області Мізюрко Петра Григоровича, серія ЕАК №1767281 від 19.11.2019 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді попередження за порушення ст. 125 КУпАП.

21.12.2020 до суду надійшла заява позивача про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач змінив підстави адміністративного позову, а саме перший абзац позову та просив його викласти в наступній редакції: 19 листопада 2019 року він рухався на автомобілі Форд транзит коннект, державний номер НОМЕР_2 , маршрутом с. Смороцьк Рівненської обл. - м.Ірпінь Київської області. Близько 16 години на 302 км. траси Київ-Ковель, позивач був зупинений капралом поліцїї 1 бат 5 рота УПП в Рівненській області Мізюрко Петром Григоровичем. Відрекомендувавшись капрал вказав позивачу, що він рухався без включеного світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР. Позивач відповів, що він рухався з включеним ближнім світлом фар. Ознайомившись з документами ОСОБА_1 , капрал ОСОБА_2 запитав чи згоден позивач з правопорушенням, на що останній відповів, що не згоден. Відповідач виписав позивачу постанову ЕАК №1767281 від 19.11.2019 про накладання стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та в якості виду адміністративного стягнення винесено письмове попередження.

05.03.2021 на електронну адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

У відзиві вказує, що 19 листопада 2019 року об 16 год. 33 хв. по автодорозі М-07, Київ-Ковель-Ягодин, 302 км., позивач керував транспортним засобом FORD TRANSIT CONNECT, номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення України. Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Згідно з п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно із пунктом 9.8 розділу 9 ПДР України із жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкпії транспортного засобу - ближнє світло фар. Це правило діє цілодобово, тобто і в світлу пору доби. Мета такої вимоги - додатково позначати транспортний засіб в умовах недостатньої видимості в осінньо-зимовий період і запобігати тим самим виникненню дорожньо-транспортних пригод. Стаття 16 Закону України "Про дорожній рух зобов`язує учасників дорожнього руху перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі. Статтею 125 КУпАП встановлено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Відповідач зазначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, (ст. 9 КАС України). Водночас, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Звертає увагу суду, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Всупереч ст. 77 КАС України позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було, клопотання про їх витребування не заявлено. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, яким він обґрунтував свій позов.

ОСОБА_2 вказує, що згідно з частиною 1 статті 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Зауважує, що дійсно відповідно до постанови Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Разом з тим, зміни до КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, якими урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вище вказане рішення Конституційного Суду України. Вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України. Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з врахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

Також, звертає увагу суду, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1767281 від 11 листопада 2019 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. В ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вказує, що поліцейським вівся відеозапис на портативний відеореєстратор, який закріплений на форменому одязі, проте позовна заява була отримана відповідачем 07 лютого 2020 року, а постанова серії ЕАК № 1767281 винесена 19.11.2019, тому відеозапис з портативного відеореєстратора не зберігся.

Тому, відповідач вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, є законною, обґрунтованою та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції Мізюрка П. Г.

Одночасно, звертає увагу на те, що позивач не заперечує той факт, що в момент коли він рухався на транспортному засобі по автодорозі М-07, Київ-Ковель-Ягодин, на 302 км та був зупинений працівником поліції на його транспортному засобі не горіло ближнє світло фар, а лише вказує, що «оскаржувана постанова не ґрунтується на жодних доказах, винесена без з`ясування обставин, які підлягають з`ясуванню та мають значення для правильного вирішення справи», проте зазначає наступне: для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу, а саме безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення, (правова позиція Восьмого апеляційного адміністративного суду справа № 569/20235/19 (пров. №А/857/9859/20). За наведених обставин, вважає, що дії поліцейського щодо зупинення ОСОБА_1 були правомірними у зв`язку з тим, що спостерігаючи за учасниками дорожнього руху виявив порушення правил. Основним обов`язком водія є бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та технічним станом транспортного засобу (п. 2.3 «б»). ОСОБА_1 проігнорував Правила дорожнього руху, в результаті чого здійснив вищезазначене правопорушення.

ОСОБА_3 зазначає, що Інструкцією № 1395 пунктом 4 розділу 1 передбачено, що у разі виявлення правопорущення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що визначено ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від19.11.2019 серії ЕАК №1767281, складеної поліцейським УПП в Рівненській області капралом поліції Мізюрко Петром Григоровичем, 19.11.2019 о 16 год. 33 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху (з 01.10. по 01.05. у транспортного засобу поза населеним пунктом повинно бути ввімкнено денні ходові вогні або ближнє світло фар), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 125 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Поліцейський Мізюрко Петро Григорович є працівником поліції та особою правомочною розглядати справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якою винесена оскаржувана позивачем постанова.

Статтею 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 ст.258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п.1 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що повноваження з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення покладено на поліцейських підрозділів патрульної поліції та поліцейських, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Проте, законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частиною другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що фактично розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, що унеможливило виконання вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, оскільки чинним законодавством передбачена можливість розгляду справи на місці вчинення правопорушення. Доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення не знайшли своє підтвердження доказами, доданими до матеріалів справи.

Таким чином, дії поліцейського УПП в Рівненській області капрала поліції Мізюрко Петра Григоровича по винесенню оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення є правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В позовній заяві позивач заперечував факт порушення ним ПДР України. В той же час відповідачем суду не надано доказів на підтвердження порушень позивачем ПДР України. В постанові не конкретизовано, які саме підпункти п. 9.8 ПДР порушив позивач.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 9.8 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення має вирішальне значення для встановлення обставин правопорушення та аналізу правомірності накладення стягнення на правопорушника.

Виходячи з вищевикладеного, суд, дійшов висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним допустимим доказом, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, складеної поліцейським без зазначення доказів правомірності винесення даної постанови. В оскаржуваній постанові серії ЕАК №1767281 від 19.11.2019 відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

Відповідачем не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано жодних документів (матеріалів), які стали підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та які, в свою чергу, стверджували про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відсутні показання свідків. Одночасно, суд враховує той факт, що відзив на позовну заяву подано із порушення строків, встановлених ухвалою про відкриття провадження у справі № 367/9317/19. Так, строк для подання позивачем відповіді на відзив був встановлений ухвалою суду від 23.12.2019 - 15 днів з дня вручення ухвали суду від 23.12.2019 про відкриття провадження у справі. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копія такої ухвали була вручена відповідачеві 07.02.2020. При цьому, відзив на позовну заяву відповідачем надіслано на електронну адресу суду 05.03.2021 та надіслано засобами поштового зв`язку 09.03.2021. В поданому відзиві відповідач не зазначає причин поважності пропуску строку для подачі відзиву та не долучає заяву про поновлення строку для подання відзиву.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, для винесення постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення відповідна посадова особа на підставі належних та допустимих доказів повинна прийти до переконання як про сам факт вчинення адміністративного правопорушення, так і про його вчинення саме цією особою.

Враховуючи вище вказане, суд встановив, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Висновки суду, зазначені в даному рішенні узгоджуються з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі № 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1767281 від 19.11.2019 року є незаконною і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-9, 244-246, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до капрала поліції 1 батальйону 5 роти УПП в Рівненській області Мізюрка Петра Григоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1767281 від 19.11.2019, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП у вигляді попередження, винесену поліцейським УПП в Рівненській області капралом поліції Мізюрко Петром Григоровичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Кравчук