Справа № 640/28445/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Київ №640/28445/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Бодюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА»
до Головного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

за участі представника позивача - Причепи Т.В.; представника відповідача: - Сроколіт І.В.;

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 04 червня 2021 року №4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податковий орган за наслідками проведеної перевірки дійшов хибних висновків щодо не використання позивачем імпортованих у січні 2021 року матеріалів у господарській діяльності. Як наслідок, відповідач необгрунтовано виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу у встановлений строк запропоновано надати відзив на позовну заяву.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Стверджував про правомірність своїх висновків та винесеного податкового повідомлення-рішення.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Відповідач заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2021 року, про що складено Акт від 16 квітня 2021 року №31215/26-15-07-04-02/33832023.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» : - пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, пункту 200,4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за січень 2021 року на загальну суму 1 068 475 грн.; - пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки платником податку не виписано (не оформлено), не зареєстровано податкові накладні за січень 2021 року на суму 1 068 475 грн.

Позивачем були подані заперечення на Акт перевірки від 16 квітня 2021 року №31215/26-15-07-04-02/33832023, за наслідками розгляду яких висновки перевірки залишені без змін.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 04 червня 2021 року №4, яким відмовлено позивачу у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість на поточний рахунок платника за січень 2021 року на суму 1 068 475 грн, та застосовано штрафну санкцію у розмірі 267 118,75 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір суд виходив з такого.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» взяте на облік у контролюючих органах 09 листопада 2005 року.

Основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» є установка, монтаж та сервісне обслуговування вітрогенераторів.

Основними утримувачами послуг з установки, монтажу та сервісного обслуговування вітрогенераторів ТОВ «ДЖИІ УКРАЇНА» у січні 2021 року були Товариство з обмеженою відповідальністю «ОВІД ВІНД» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дністровська вітроелектростанція».

Так, між ТОВ «ДЖИІ УКРАЇНА» та ТОВ «Дністровська вітроелектростанція» було укладено договір на поставку і обслуговування вітрогенераторів від 21 січня 2020 року №GE 1206213. При цьому, предметом договору є будівництво «Дніпровська ВЕС, 1 черга» - 10 вітрогенераторів типу GE 4.0-137 потужністю 4030 кВт.

Окрім того, у січні 2021 року ТОВ «ДЖИІ УКРАЇНА» надавало послуги з повного сервісного обслуговування вже прийнятих в експлуатацію вітропарків по договорах довгострокового сервісного обслуговування, укладених з ТОВ «ОВІД ВІНД» у березні 2018 року.

На виконання умов договору від 21 січня 2020 року №GE 1206213 до перевірки надано акт приймання-передачі послуг від 25 січня 2021 року №149 на загальну суму 29 644 186,99 грн, у тому числі ПДВ на суму 4 940 697,83 грн, згідно якого ТОВ «ДЖИІ УКРАЇНА» надало, а ТОВ «Дністровська вітроелектростанція» отримало послуги монтажу та монтажні роботи вітроенергетичних турбін.

На виконання договору довгострокового сервісного обслуговування, укладеного з ТОВ «ОВІД ВІНД», до перевірки надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23 січня 2021 року №Т-00000003 на загальну суму 1 933 036,87 грн, у тому числі ПДВ на суму 322 172,81 грн., за змістом якого ТОВ «ДЖИІ УКРАЇНА» проведено роботи/надані послуги з сервісного обслуговування згідно з Договором про повне сервісне обслуговування Овідіопольська вітрова електростанція України від березня 2018 року.

Платником подано податкову декларацію з ПДВ за січень 2021 року, в якій визначено: - від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (рядок 19 Декларації) у розмірі 34 038 097,00 грн; - суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України на момент подання декларації у розмірі 71 097 822,00 грн (рядок 19.1 Декларації); - суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Кодексу на момент подання декларації (рядок 20 Декларації) у розмірі 685 928,00 грн, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2 Декларації) у розмірі 1 068 475,00 грн та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду (рядок 20.3 Декларації) у розмірі 32 969 622,00 грн.

Таким чином, позивачем було заявлено до бюджетного відшкодування податок на додану вартість у розмірі 1 068 475,00 грн.

Також позивачем до контролюючого органу подано розрахунок бюджетного відшкодування у формі Додатку 3 до Декларації з ПДВ та Додаток 4 до Декларації.

Сума сплаченого ПДВ, що заявлена до відшкодування, складається із сум ПДВ, що були сплачені позивачем під час імпорту обладнання за митними деклараціями у січні 2021 року, копії яких наявні у матеріалах справи, та підтверджуються копіями платіжних доручень №4285 від 28 грудня 2020 року та №179 від 29 січня 2021 року, наявних у матеріалах справи. При цьому, імпорт обладнання здійснювався позивачем на підставі Договору №01/02 від 23 квітня 2019 року, укладеного між позивачем та іноземною юридичною особою - ДЖИІ ВІЕД ЕНЕРДЖІ ГМБХ (GE WIND ENERGY GMBH), копія якого також наявна у справі.

Проте, як стверджує податковий орган, до перевірки з питань достовірності нарахування ТОВ «ДЖИІ УКРАЇНА» сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2021 року не надано первинних документів щодо використання імпортованих матеріалів в процесі надання послуг з сервісного обслуговування, послуг монтажу та монтажних робіт вітроенергетичних турбін, а відтак контролюючий орган дійшов висновку, що імпортовані у січні 2021 року матеріали не використовувались позивачем у господарській діяльності, що і стало підставою для винесення оскаржуваного рішення на підставі висновку контролюючого органу, що позивачем, в порушення пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1 та пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, занижено суму податкових зобов`язань за січень 2021 року на суму 1 068 475,00 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за січень 2021 року на 1 068 475 грн та, відповідно, до завищення бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2021 року на суму 1 068 475 грн.

Утім, як було встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, в процесі здійснення господарської діяльності позивачем укладались із суб`єктами господарської діяльності наступні договори:

-Договір про повне сервісне обслуговування від 27 березня 2018 року із ТОВ «ОВІНД ВІНД», згідно з умовами якого позивач зобов`язаний надавати послуги сервісного обслуговування поставленого продавцем ДЖИІ ВІЕД ЕНЕРДЖІ ГМБХ (GE WIND ENERGY GMBH) обладнання;

-Договір про повне сервісне обслуговування від 21 січня 2020 року із ТОВ «Дністровська вітроелектростанція», за умовами якого позивач зобов`язаний надавати послуги сервісного обслуговування поставленого продавцем ДЖИІ ВІЕД ЕНЕРДЖІ ГМБХ (GE WIND ENERGY GMBH) обладнання;

-Договір про повне сервісне обслуговування від 17 січня 2018 року із ТОВ «Приморська вітроелектростанція», за умовами якого позивач зобов`язаний надавати послуги сервісного обслуговування поставленого продавцем ДЖИІ ВІЕД ЕНЕРДЖІ ГМБХ (GE WIND ENERGY GMBH) обладнання;

-Договір про повне сервісне обслуговування від 17 жовтня 2018 року із ТОВ «Приморська вітроелектростанція-2», за умовами якого позивач зобов`язаний надавати послуги сервісного обслуговування поставленого продавцем ДЖИІ ВІЕД ЕНЕРДЖІ ГМБХ (GE WIND ENERGY GMBH) обладнання.

Окрім того, між позивачем та ДЖИІ ВІЕД ЕНЕРДЖІ ГМБХ (GE WIND ENERGY GMBH) було укладено Рамковий договір GE №1-2020-1141 від 14 січня 2021 року, згідно з яким позивач виконує роботи по сервісному обслуговуванню (надає послуги) та отримує винагороду, включаючи суму понесених витрат у зв`язку із імпортом обладнання від ДЖИІ ВІЕД ЕНЕРДЖІ ГМБХ (GE WIND ENERGY GMBH) за виконання сервісних робіт по замовленням на обслуговування поставленого останнім на території України обладнання на користь клієнтів - суб`єктів господарювання.

На підтвердження виконаних робіт (наданих послуг) на користь ТОВ «ОВІНД ВІНД», ТОВ «Дністровська вітроелектростанція», ТОВ «ДТЕК Приморська вітроелектростанція», ТОВ «ДТЕК Приморська вітроелектростанція-2» наявні акти приймання послуг.

Окрім того, на підтвердження надання позивачем та залучених ним підрядників послуг із сервісного обслуговування обладнання позивачем надані Сервісні звіти з приводу замовлень на сервісне обслуговування, якими підтверджуються які саме роботи (послуги) проводились позивачем та які конкретно імпортовані матеріали були використані при цьому.

Як вірно наголошує позивач та не спростував відповідач, при співставленні інформації про використані матеріали, зазначені у полях «Встановлені матеріали» Сервісних звітів та переліку матеріалів, списаних за актами списання у відповідний період, вбачається, що імпортовані матеріали були використані в процесі надання послуг з сервісного обслуговування, послуг монтажу та монтажних робіт вітроенергетичних турбін за договорами про сервісне обслуговування.

При цьому, з огляду на оборотно-сальдову відомість за I квартал 2021 року по рахунку 201 станом на 31 березня 2021 року, вбачається, що частина ввезених матеріалів не була використана позивачем і обліковується ним на балансі.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що частина імпортованих матеріалів була використана у процесі господарської діяльності позивача, що підтверджується наведеними вище первинними документами, а частина не використана та перебуває на балансі підприємства, що також підтверджується відповідними документами.

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 цієї статті при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.8 цієї статті до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Пунктом 201.1 статті 201.1 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За наслідками оцінки наявних у справі доказів суд погоджується з позивачем про хибність висновків контролюючого органу щодо того, що частина товарів не була використана позивачем у господарській діяльності. Щодо решти імпортованих товарів відповідачем не було враховано їх знаходження на балансі підприємства.

Таким чином, в цілому суд доходить переконання про помилковість висновків податкового органу щодо порушень позивачем наведених вище положень податкового законодавства.

В силу норм частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень до довів перед судом правомірність своїх висновків.

В той час як позивач належними та допустимими доказами обгрунтував свою позицію.

Відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню судом.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 20 033,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1742 від 24 вересня 2021 року. Отже вказана сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач просив відшкодувати витрати на правничу допомогу у розмірі 150 694,85 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надані наступні документи: Договір про надання правової допомоги №27092021 від 27 вересня 2021 року; додаток №1 до Договору про надання правової допомоги №27092021 від 27 вересня 2021 року; рахунок на оплату гонорару адвоката №1/21102021 від 21 жовтня 2021 року; платіжне доручення №2012 від 08 листопада 2021 року; звіт від 19 травня 2022 року про надання правової допомоги за період з 27 вересня 2021 року по 19 травня 2022 року.

Щодо співмірності понесених витрат позивач наголосив на важливості цієї справи для нього, адже відповідачем були суттєво порушені права позивача, прийнято протиправне та необгрунтоване рішення, яке могло призвести до значних фінансових витрат позивача.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру заявленої суми витрат, зазначивши, що перелік наданих послуг не потребував значних затрат з боку адвоката, а також не вимагав у фахівця у галузі права значних зусиль.

На вказане клопотання представник позивача у судовому засіданні категорично заперечив проти наведених відповідачем доводів. Зауважив на тому, що ним проаналізовано значний за об`ємом пакет документів, співставлення яких дало можливість пересвідчитись щодо належного використання кожної деталі імпортованих товарів у господарській діяльності позивача (застосування, списання), а також щодо залишку конкретно визначеного товару на балансі позивача. В той же час, податковий орган при здійсненні перевірки обмежився загальними визначеннями щодо незастосування імпортованих товарів у господарській діяльності позивача, при цьому не навівши жодних аргументів на заперечення позивача та на надані ним докази.

Суд погоджується з доводами представника позивача та вважає їх переконливими, оскільки дійсно, як у відповіді на заперечення позивача щодо висновків, викладених в акті перевірки, так і у відзиві на позов та поясненнях, наданих у судовому засіданні, аргументи відповідача обмежуються загальними висловлюваннями щодо порушень позивачем податкового законодавства та цитуванням такого законодавства.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 04 червня 2021 року №4.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИІ УКРАЇНА» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 20033,91 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 150 694,85 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.

Повний текст рішення складено 29 червня 2022 року.