Справа № 160/4277/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2022 року Справа № 160/4277/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
23.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача -2 Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 при обчислені пенсії періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , а саме: період з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року до загального страхового стажу та періоду з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року - до пільгового страхового стажу.
- зобов`язати відповідача-1 Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , а саме: період з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року до загального страхового стажу та періоду з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року-до пільгового страхового стажу.
- зобов`язати відповідача-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.01.2022 року № 354 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду із обчисленням стажу роботи позивача на підставі відомостей трудової книжки позивача НОМЕР_2 за період з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року загального страхового стажу та період з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року пільгового страхового стажу.
В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на звернення про призначення пенсії за віком, ним отримано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Окрім того, позивач вказує, що надати уточнюючі довідки про трудову діяльність у Лентєвському лісопункті вальщиком лісу у період з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року немає можливості, бо вказане підприємство знаходиться на території іншої держави російської федерації.
Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду.
28.02.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
11.04.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на їх необгрунтованість.
Ухвалою від 28.04.2022 року судом витребувано від відповідачів повний розрахунок пільгового стажу позивача.
При цьому, суд зазначає, що відповідачем 2 - Головним управлінням Пенсійного фонду у Донецькій області у встановлений судом строк, письмових заперечень проти позову, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надано, як і заяви про визнання позову.
На адресу відповідача рекомендованим листом судом направлялася ухвала про відкриття провадження у справі та копія позову, яка була повернута до суду Укрпоштою.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
26.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно з вказаним рішенням вік заявника складає 58 років, страховий стаж 30 років, 10 місяців 29 днів (необхідний страховий стаж відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 27 років), пільговий стаж 06 років 01 місяць 00 днів.
- період роботи з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_1 відсутня дата звільнення, що є порушенням Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162.
Також, у рішенні про відмову у призначенні пенсії вказано, що для зарахування періоду роботи з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року до страхового стажу роботи необхідно подати підтверджуючу довідку відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року.
Одночасно вказаним рішенням зазначено, що за поданими документами до пільгового стажу роботи за Списком №2 зараховано всі періоди, а право на пенсійну виплату за віком на пільгових умовах позивач матиме за умови набуття 06 років 03 місяців пільгового стажу роботи за Списком №2.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивача:
- 15.01.1988 року мовою оригіналу: «Принят на работу в Лентевський лесопункт вальщиком леса»;
- 16.03.1988 року мовою оригіналу «уволен с работы по собственному желанию ст. 31 КЗоТ РСФСР; Пр. 19 от 16.03»;
- 07.04.1988 року мовою оригіналу «принят формовщиком машинной формовки 1 (первого) разряда в литейный цех»;
- 16.09.1988 року мовою оригіналу «уволен с работы по собственному желанию ст. 38 КЗоТ УССР»
Архівною довідкою від 27.09.2021 року №П-1372/03-09 підтверджено, що наказом від 07.04.1988 року №005 по Дніпродзержинському механічному заводу «Погребной Станислав Григорьевич» (у тексті російською мовою) прийнятий формувальником машинної формовки 1 розряду ливарного цеху з 07.04.1988 року; наказом від 19.09.1988 року №080 по Дзніпродзержинському механічному заводу «Погребной Станислав Григорьевич» (у тексті російською мовою) звільнений 19.09.1988 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП УРСР. Примітка: у відпустках без збереження заробітної плати не перебував, за сумісництвом не працював, відомості про переведення на іншу роботу та роботу з неповним робочим днем відсутні.
Також, архівною довідкою від 27.09.2021 року №П-1373/03-09 вказано, що в архівному фонді «Відкрите акціонерне товариство «Дніпродзержинський механічний завод» (раніше: Дніпродзержинський механічний завод) в особових рахунках за 1988 рік під таб.№435 значиться « ОСОБА_1 » (у тексті російською мовою), 1964 р.н., формувальник І розряду. Окрім того, у вказаній довідці наявна табличка про відпрацьовані дні/години та нарахування (грошова одиниця в особовому рахунку не вказана).
Разом з тим, згідно з розрахунком стажу позивача, який долучений представником відповідача до матеріалів справи на виконання ухвали від 28.04.2022 року, період з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року не враховано до пільгового стажу позивача.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення(далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058).
Відповідно до пункту 2 частини 2 ст.114 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Судом встановлено, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досяг віку 58 років.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до п. 2 розд. XV Прикінцеві положення вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 є зайнятість особи на роботах, що передбачені списком № 2, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.
Позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року у зв`язку з відсутністю повної дати наказу про звільнення.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У спірному періоді порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
Згідно з пунктом 2.5 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші виправлення здійснюються адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Отже, працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.
Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
У даному випадку позивач не може нести відповідальність та бути позбавленим соціального захисту у вигляді права на призначенні пенсії з вини роботодавця позивача.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах у трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Суд звертає увагу, що в трудовій книжці позивача в записі про період роботи з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року відсутня повна дата наказу про звільнення.
Водночас, позивач не може нести відповідальність за невідповідність дати наказу даті звільнення з наведених вище підстав.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року під час призначення позивачу пенсії за віком.
Щодо позовної вимоги про зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року, суд зазначає наступне.
Рішенням пенсійного органу від 01.02.2022 року №88, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу, ОСОБА_1 , вказано, що за поданими документами до пільгового стажу роботи за Списком №2 зараховані всі періоди.

Позивачем зазначено, що вказаний період не зарахований до пільгового стажу позивача, однак, суд зауважує, що вказане рішення не містить зазначення періодів роботи позивача, які не включено до пільгового стажу, а є вказівка на те, що всі періоди зараховані до пільгового стажу.

Крім того, судом проаналізовано записи трудової книжки, з яких встановлено наступне:

- 07.04.1988 року мовою оригіналу «принят формовщиком машинной формовки 1 (первого) разряда в литейный цех»;

- 16.09.1988 року мовою оригіналу «уволен с работы по собственному желанию ст. 38 КЗоТ УССР».

Крім того суд зазначає, що професія «формувальника машинної формовки» віднесена до Списку № 2, розділ 21500000 «XIV «Металообробка», пункт 1 «Ливарне виробництво» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року код посади 2150100а-19411.

Одночасно, суд звертає увагу, що у матеріалах справи наявний повний розрахунок стажу позивача, згідно, з яким період з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року не враховано відповідачем до пільгового стажу позивача.

Таким чином, період з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року протиправно неврахований відповідачем при прийняті рішення про відмову, зважаючи на що наявні підстави для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання зарахувати до пільгового страхового стажу періоду з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року.

Суд вважає за необхідне вийти за межі позовних у відповідності до ч.2 ст. 9 КАС України в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача -2 Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 при обчислені пенсії періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , а саме: період з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року до загального страхового стажу та періоду з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року - до пільгового страхового стажу. Оскільки, по факту розгляду заяви від 26.01.2022 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №8 від 01.02.2022 року. Таким чином, суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача буде не визнання протиправності дій щодо незарахування певних періодів до відповідних стажів, а визнання протиправним та скасування рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, суд встановив, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно ст. 139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягають стягненню судові витрати в сумі 661,60 грн.

Керуючись ст. 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 88 від 01.02.2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 25.01.1988 року по 16.03.1988 року до загального страхового стажу та з 07.04.1988 року по 16.09.1988 року - до пільгового страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.01.2022 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 330,80грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 330,80грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко