Справа № 440/14697/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 р. Справа № 440/14697/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.12.21 по справі № 440/14697/21

за позовом ОСОБА_1

до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 (далі позивачка, ОСОБА_2 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1486,87 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги; стягнуто з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.; відмовлено у відшкодуванні судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 1486,87 грн. ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить суд апеляційної інстанції прийняти додаткове/чи змінити рішення по зазначеній вище справі, тим самим вирішивши питання про судові витрати по справі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року по справі №280/2635/20, провадження №К/9901/29763/20, про те, що відсутність на дату розгляду справи судом доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. На думку позивачки, КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Зазначені норми (ст. ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктами владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Вважає, що витрати понесені нею на правничу допомогу у сумі 1486,87 гривень, належним чином відповідають вимогам щодо розумності їх розміру у вказаній справі, є фактично понесеними та обгрунтованими. При цьому, зауважує, що, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій збоку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (пункт 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 січня 2016 року (а.с.6), та є дружиною померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих) категорії 1А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

На підтвердження витрат з правничої допомоги позивачкою до матеріалів справи надано: ордер від 25.09.2021 (а.с.18), копію договору №25092021/21 про надання правової допомоги від 25.09.2021 (а.с.15-16), акт про прийняття-передачу наданих правових послуг №0311 від 03.11.2021 (зворот а.с. 17), рахунок №03/11 від 03.11.2021 на оплату виконання адвокатом робіт (наданих послуг) на суму 1486,87 грн. (а.с.17).

Відмовляючи у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачкою до суду не надано документів про оплату гонорару адвокату (квитанції, платіжного доручення тощо).

Надаючи оцінку рішенню першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, врегульовано ст.134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначалось вище, позивачкою було укладено договір про надання правничої допомоги від 25.09.2021 №25092021/21 з адвокатом Масловим Є.В., який займається адвокатською діяльністю на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3565, виданого Радою адвокатів Полтавської області 24.07.2021.

Згідно з договором від 25.09.2021 №25092021/21, вартість наданих юридичних послуг складає 1486,87 грн.

Пунктом 3.3 договору №25092021/2 від 25.09.2021 встановлено, що оплата за надання правової допомоги проводиться Клієнтом на підставі виписаного рахунку.

Відповідно до акту приймання-передачі послуг № 0311 від 03.11.2021 за договором №2502021/21 від 25.09.2021 про надання правничої допомоги, клієнт прийняв від адвоката Маслова Є.В. надані послуги, а саме: 297,37 грн. зустріч з клієнтом, надання консультації, роз`яснення по справі (30 хвилин); 1189,50 грн. підготовка: звернення до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області з відповідною заявою, ознайомлення з відповіддю відповідача, складання позовної заяви до відповідача "Про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії", роздруківка вказаної позовної заяви разом з додатками в кількості трьох екземплярів, заповнення адреси на конверт, витрачено 2 години, загальна вартість послуг наданих адвокатом становить 1486,87 грн. і сторони претензій одна до одної не мають (а.с. 17).

Суд першої інстанції відмовив позивачці у відшкодуванні витрат на правову допомогу, мотивуючи це відсутністю доказів на підтвердження фактичного отримання коштів за вказаним договором.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Як зазначено вище, до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу позивачкою для вирішення цієї заяви було надано докази (крім доказів оплати послуг адвоката), зокрема щодо обсягу наданих послуг (акт приймання-передачі послуг від 03.11.2021, з детальним описом робіт виконаних адвокатом за Договором №25092021/21 про надання правничої допомоги від 25.09.2021).

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 813/481/18 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."

Колегія суддів зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20.

Отже, висновки суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу приписів частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, як зазначалось вище, на підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано до матеріалів справи договір №25092021/21 від 25.09.2021 року про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_3 (клієнт) та адвокатом Масловим Євгеном Володимировичем (виконавець), копію акту приймання-передачі послуг за вказаним договором, з детальним описом робіт, виконаних адвокатом за вказаним договором від 25.09.2021.

Як вбачається з договору №25092021/21 від 25.09.2021 року про надання правової допомоги, виконавець на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: представництво інтересів клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС.

Підтвердженням наданих за договором послуг є підписаний сторонами договору акт приймання-передачі послуг від 03.11.2021 з детальним описом робіт, виконаних адвокатом з 25.09.2021 по 03.11.2021 р., в якому зазначено найменування наданої послуги, кількість витрачених годин та її вартість, а саме:

1) зустріч з клієнтом, надання консультації, роз`яснення по справі (30 хвилин) - 297, 37 грн.;

2) 1189,50 грн. підготовка: звернення до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області з відповідною заявою, ознайомлення з відповіддю відповідача, складання позовної заяви до відповідача "Про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії", роздруківка вказаної позовної заяви разом з додатками в кількості трьох екземплярів, заповнення адреси на конверт, витрачено 2 години. Всього 1486,87 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 23.04.2019 р. по справі №826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У справі/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно з договором від 25.09.2021 №25092021/21 про надання правової допомоги вартість наданих юридичних послуг складає 1486,87 грн.

Дослідивши подані заявником докази, колегія суддів приходить до висновку, що витрати понесені позивачкою на правничу допомогу у сумі 1486,87 гривень, належним чином відповідають вимогам щодо розумності їх розміру у вказаній справі, є фактично понесеними та обгрунтованими. Колегія суддів зауважує, що, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій збоку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, враховуючи фактичний обсяг виконаної роботи та її складність, колегія судів вважає розумними та обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 1486,87 грн. за звернення до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області з відповідною заявою, ознайомлення з відповіддю відповідача, складання позовної заяви до відповідача "Про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії", роздруківка вказаної позовної заяви разом з додатками в кількості трьох екземплярів, заповнення адреси на конверт.

Також, колегія суддів апеляційної суду зазначає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення дійшов висновку, що позивачкою на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу не надано документів про оплату гонорару адвоката, а тому не доведено фактичне понесення витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 1486,87 гривень, у зв`язку з чим сума судових витрат на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягає. Проте, резолютивна частина рішення не містить висновків суду щодо цих вимог.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Положеннями ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 4 даної статті, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права при винесенні судового рішення в частині відмови позивачці у стягненні витрат на правничу допомогу, а тому мають місце підстави для часткового задоволення апеляційної скарги позивачки та зміни рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року по справі № 440/14697/21 в частині щодо вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 1486,87 грн. шляхом доповнення його резолютивної частини з викладених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 440/14697/21 - змінити, доповнивши його резолютивну частину абзацом наступного змісту:

"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, Полтавська область, 36023, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1486,87 гривень.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року по справі № 440/14697/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц