Справа № 461/3770/22
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3770/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2022 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Євтушенко В.Ю.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача Сліпенка С.В.
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 рокувідкрито провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому.
Представник відповідача Сліпенко С.В. проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві.
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, 03.03.2021 між ТзОВ "РЕА КОМПАНІ", в особі директора Рабінович Анджей Вячеславович., та фізичною особою підприємцем ФОП ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1 ), укладено договір доручення за № 51 від 03.03.2021. Згідно даного договору-доручення ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) бере на себе зобов`язання, за винагороду, здійснення комплексу робіт митно-брокерському обслугованою, зокрема: проведення митного оформлення від імені та за дорученням від ТзОВ "РЕА КОМПАНІ".
18.02.2022 ФОП ОСОБА_1 подано митну декларацій типу ІМ40ДЕ, зокрема: митну декларацію № UA2091700/2022/012411 на товар - крани змішувальні, різних розмірів: Змішувачі для умивальника, душові комплекти (лійка верхнього душу, ручна душова лійка, точковий змішувач, шланг 1500мм), в асортименті.
У графі 44 митної декларації міститься посилання на рахунок-фактура (invoice) №27/EX/MG/2022 від 15.02.2022, а у електронному інвойсі» наведено основні та додаткові характеристики товару. Вказаний товар заїхав на митну територію України через зону діяльності Львівської митниці згідно МД від 17.02.2022 № UA209000/2022/913007 та 19.02.2022 прибув у зону митного контролю ВМО № 1 митного поста «Городок».
18.02.2022 посадовою особою відділу митного оформлення № 1 митного поста «Городок» Львівської митниці, з метою вирішення складного питання класифікації товарів згідно митної декларації ІМ40ДЕ від 18.02.2022 № UA209/2022/012411 до управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД був створений запит від 18.02.2022 року № 5 для перевірки правильності класифікації товару №1 крани.
Дії позивача ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані як порушення митних правил, а саме протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, за що передбачена відповідальність статтею 485 МК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (надалі за текстом МК України), порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно із ч. 1 ст. 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно із приписами ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 2 ст. 459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Встановлено, що декларування товару здійснювалося ОСОБА_1 , який згідно зі ст. 257 та ст. 266 МК України мав обов`язок здійснити декларування товарів, тобто заявити за встановленою формою точні відомості про товари, мету їх переміщення, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, покладено на декларанта.
Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі і код товару згідно з УКТ ЗЕД.
Частиною 8 ст. 264 МК України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Згідно із ч. 5 ст. 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Відповідно до графи 54 МД № UA2091700/2022/012411 відповідальною особою за їх заповнення та декларування товарів є гр. ОСОБА_1 , який відповідно до вимог ст. 266 МК України виконує всі обов`язки і несе передбачену Кодексом відповідальність.
Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Зі змісту диспозиції ст. 485 МК України випливає, що суб`єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчиненням декларантом умисних дій у вигляді, зокрема, заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та особливою метою - ухилення від сплати митних платежів.
Тобто, при вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, особа повинна: усвідомлювати, що вона заявляє в митній декларації відомості, які є неправдивими чи надає неправдиві документи; усвідомлювати, що її дії призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення. Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини.
Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Правильність та дійсність заявленого опису товару в 31 гр. підтверджується комплектацією згідно артикулів товару на сайті виробника, а також проведеним фактичним оглядом товару та фотофіксацією, здійсненою посадовою особою митного органу під час оформлення митної декларації.
Крім того, при класифікації відповідних артикулів товару Львівською митницею не було враховано комплектацію виробів (душових комплектів).
Позивач зазначає, що комплектація дещо відрізняється в залежності від артикулів, разом з тим, спільним усіх наборів є наявність у їх складі одноважільного крана-змішувача для води.
В УКТ ЗЕД класифікація товару, представленого у вигляді душового набору для роздрібної торгівлі, здійснюється із застосування правила З (b) ОПІ, яке передбачає класифікацію такого товару за компонентом (матеріалом), що надає товару основної розпізнавальної ознаки.
Розпізнавальна ознака (критерій) може визначатись різними чинниками залежно від виду товару: природою матеріалу чи компоненту, його об`ємом, кількістю, масою, вартістю або роллю, що v відіграє матеріал (компонент) у використанні товару.
Відповідно до тлумачення терміну «змішувач» - це сантехнічний прилад, що дозволяє регулювати потік води та отримувати воду необхідної температури при змішуванні гарячої та холодної води. Крім цього (основного) призначення, змішувачі для ванної кімнати здатні спрямовувати потік води до виливу або душу.
Саме наявність змішувального крану надає набору істотного значення, оскільки основною функцією виробу в цілому - є формування достатнього струміню води з відповідною температурою для подальшого її розпилення за допомогою відповідних душових насадок.
Під час розгляду справи встановлено, що код УКТЗЕД товару позивачем був визначений із застосуванням Закону України «Про митний тариф України», оскільки визначальним є компонент набору, що згідно його призначення надає товару основної розпізнавальної ознаки та має у комплекті вирішальне значення (згідно його основних характеристик)
В постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №640/7258/17 сформовано висновок про те, що для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Отже, притягнення особи до відповідальності за ст. 485 МК України можливе лише у разі встановлення умислу особи на внесення неправдивих відомостей до митної декларації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач вносив детальний опис товару та не обмежувався лише його назвою та артикулу, всі дії позивача щодо заповнення декларації були направлені на детальне висвітлення товару та правильне віднесення такого до того чи іншого коду.
Крім того, згідно експортної декларації відправника № 22PL311010Е0068124 від 16.02.2022 року, на території Польщі такий товар декларувався саме по коду 84818011.
Відтак, жодного недостовірного документу чи недостовірної інформації позивачем не подавалось та не вносилось у митну декларацію.
У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Згідно приписів ч.1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України.
В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає необґрунтованим.
Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно скасувати.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 496,2 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст.192, 460, 458, 481 МК України, ст.ст. 2, 6, 73, 77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,
адміністративний позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.08.2022.

Суддя І.Р.Волоско