Справа № 640/4527/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м. Київ № 640/4527/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 2А, оф.510)

до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

за участю:

представника позивача - Бевзи В.І.,

представників відповідача - Гайдая В.М., Олійник Д.А.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколінія» (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 11 листопада 2020 року №4, від 09 грудня 2020 року №4, від 13 січня 2021 року № 4, від 10 лютого 2021 року №4.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що наявність товару на складах чи відсутність факту експорту товарів упродовж липня-жовтня 2020 року, в яких заявлена сума бюджетного відшкодування, не є підставою для відмови у відшкодуванні ПДВ. В той же час, право на отримання відшкодування ПДВ має виключно той платником ДПВ, який задекларував суму від`ємного значення податку в податковій декларації, здійснив відповідний розрахунок суми відшкодування (подав додаток Д3) та подав до контролюючого органу відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток Д4). При цьому, умовою для декларування платником ПДВ суми податку до бюджетного відшкодування, зокрема, є фактична сплата отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник податкового органу зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин справи, адже причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є перевищення обсягів придбання над обсягами реалізації сільськогосподарської продукції (кукурудзи, пшениця, соняшника, ріпаку).

У судовому засіданні представники відповідача просили суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що в період з 22 вересня 2020 року по 05 жовтня 2020 року Головним управлінням ДПС у місті Києві відповідно до наказу від 15 вересня 2020 року №6157 відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19 серпня 2020 року №), за результатами якої складено відповідний акт перевірки №181/26-15-07-04-04-32013204 від 12 жовтня 2020 року.

В акті перевірки зазначено, що під час перевірки Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколінія» надано всі первинні документи, що стосуються предмету перевірки.

Перевіркою встановлено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є перевищення обсягів придбання над обсягами реалізації сільськогосподарської продукції (кукурудзи, пшениця, соняшника, ріпаку). Частка загальної суми від`ємного значення звітного (податкового) періоду до суми бюджетного відшкодування за липень 2020 року - 13,2 %. Аналізом наявної інформації щодо вивезення товарів за межі митної території України, згідно з даними ІТС «Податковий блок», податкової декларації за липень 2020 року здійснених платником у періоді, що підлягає перевірці, ТОВ «Еколінія» не здійснювало операцій щодо вивезення товарів. У ході проведення перевірки не встановлено здійснення ввезення товарів, платником у періоді, охопленому перевіркою.

На думку контролюючого органу, ТОВ «Еколінія» на порушення пункту 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України неправомірно включило до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2020 року суму ПДВ у розмірі 4 380 550,00 грн., у зв`язку з чим у порядку виконання приписів підпункту «в» пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ «Еколінія» відмовлено у бюджетному відшкодуванні сум податку на додану вартість за травень 2020 року на суму 4 380 550,00 грн.

На підставі наведених висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у місті Києві 11 листопада 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення №4, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період липень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 4 380 550,00 грн.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідачем на підставі направлень від 19 жовтня 2020 року №307/26-15-07-04-04, від 22 жовтня 2020 року №363/26-15-07-04-04, виданих Головним управлінням ДПС у місті Києві та наказів від 15 жовтня 2020 року №7325 та від 28 жовтня 2020 року №7807, у відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколонія» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року в податковій декларації з податку на додану вартість від 18 вересня 2020 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, у т.ч. заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 13 листопада 2020 року №1828/26-15-07-04-04/32013204.

Перевіркою встановлено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ (69,5 % від загальної суми податкового кредиту) є від`ємне значення з ПДВ, задекларованого у попередньому звітному періоді (липень 2020 року), а саме: причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є перевищення обсягів придбання над обсягами реалізації сільськогосподарської продукції (кукурудзи, пшениця, соняшника, ріпаку). Частка загальної суми від`ємного значення звітного (податкового) періоду до суми бюджетного відшкодування за серпень 2020 року - 39,5 %.

Згідно даних перевірки згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 та картки рахунку 902 встановлено, що у серпні 2020 року відбулось списання ріпаку в реалізацію на суму 90 328 199,73 грн. у кількості 8 114,75 грн.

Тобто, станом на 31 серпня 2020 року ріпак 1 класу, зокрема, придбаний у липні 2020 року в серпні 2020 року не обліковується на залишках у ТОВ «Еколінія» та частково реалізовано на митній території України.

Згідно висновків акта перевірки під час здійснення огляду виробничо-складських приміщень встановлено наявність залишків товару (соя, пшениця, кукурудза, соняшник, ячмінь, ріпак). Ідентифікувати приналежність зерна щодо поклажедавців неможливо так само як і визначити кількість зерна, що знаходиться у власності ТОВ «Еколінія» станом на 06 листопада 2020 року неможливо. Кількість ТМЦ, які зберігаються на елеваторі неможливо встановити, що спричинило висновок податкового органу про те, що в порушення пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ «Еколінія» неправомірно включено суму від`ємного значення на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (р.20.2.1 декларації) за серпень 2020 року в розмірі 11 402 838,00 грн.

На підставі вказаного та у порядку виконання приписів підпункту «в» пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України ТОВ «Еколінія» відмовлено у бюджетному відшкодуванні сум податку на додану вартість за липень 2020 року на суму 11 402 838,00 грн., про що прийняте відповідне податкове повідомлення-рішення від 09 грудня 2020 року №4.

Також у період з 25 листопада 2020 року по 08 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі направлень від 25 листопада 2020 року №1575/26-15-07-04-03, №1577/26-15-07-04-03 та наказу від 12 листопада 2020 року №393-п, виданих Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20 жовтня 2010 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 16 грудня 2020 року №12477/26-15-07-04-03/32013204.

В ході перевірки згідно наданих первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, враховуючи установлений метод списання собівартості та вибуття запасів перших за часом надходження (ФІФО), здійснена реалізація та експорт ТОВ «Еколінія» ріпаку та пшениці у серпні та вересні 2020 року, придбання яких відбулось до 01 серпня 2020 року та не у заявлених в додатку №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» до декларації з податку на додану вартість за вересень 2020 року контрагентів в серпні-вересні 2020 року.

ТОВ «Еколінія» на порушення пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України неправомірно включило до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2020 року суму ПДВ у розмірі 17 340 258,00 грн.

Відтак, на порушення пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу V Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість №21 затверджений наказом Міністерства фінансів України, у результаті чого ТОВ «Еколінія» завищено суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за вересень 2020 року в розмірі 17 340 258,00 грн.

На підставі даних висновків відповідачем 13 січня 2021 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період вересень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку в розмірі 17 340 258,00 грн.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що на підставі направлення від 21 грудня 2020 року №2938/26-15-07-04-01 та наказу від 15 грудня 2020 року №1241-п, на підставі підпунктів 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20 листопада 2020 року № сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку, за результатами якої складено акт перевірки від 14 січня 2021 року №144/26-15-07-04-01/32013204.

Перевіркою встановлено, що згідно наданих до перевірки документів ТОВ «Еколінія» здійснено операції вивезення товарів на межі митної території України у вересні, жовтні 2020 року в кількості 6 059 350 кг насіння ріпаку, придбаного до 01 вересня 2020 року. Надані документи щодо подальшого експорту в листопаді 2020 року не стосуються ні питання перевірки, ні є предметом перевірки, так як експортні операції з постачання ріпаку було здійснено платником у наступних звітних періодах, а саме у листопаді 2020 року.

Згідно наданих у ході перевірки первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, враховуючи установлений метод списання собівартості та вибуття запасів перших за часом надходження (ФІФО), здійснена реалізація та експорт ТОВ «Еколінія» ріпаку у вересні та жовтні 2020 року, придбання яких відбулось до 01 вересня 2020 року та не у заявлених в додатку №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року контрагентів у вересні-жовтні 2020 року.

Вказані обставини, на думку контролюючого органу, свідчать про те, що ТОВ «Еколінія» на порушення пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України неправомірно включило до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2020 року суму ПДВ у розмірі 7 139 176,00 грн.

У зв`язку з цим на підставі податкового повідомлення-рішення від 10 лютого 2021 року № позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні сум податку на додану вартість за жовтень 2020 року на суму 7 139 176,00 грн.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, відповідно до яких кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, зі змінами і доповненнями (надалі також - ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий кодекс визначає зокрема, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю.

Як вбачається з актів перевірки та підстав прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні позивачу став висновок податкового органу про те, що якщо придбані товари у позивача знаходяться на складі і не експортовані станом на дату заявлення бюджетного відшкодування, то позивач не має права на бюджетне відшкодування.

Згідно з наказом про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства від 01 червня 2020 року №6 для оцінки вибуття запасів у виробництво, з виробництва, продажу та іншому вибутті використовується метод ФІФО (запаси оцінюють за собівартістю перших за часом надходження запасів).

Відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV, із змінами та доповненнями (далі - Закон 996-ХІV), облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.

Згідно з пунктом 2 статті 3 Закону 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

У відповідності до пункту а) пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений статтею 200 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Вимогами пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Наведені вище норми свідчать, що згідно з нормами Податкового кодексу України за попередньою оплатою за товари/послуги постачальникам, що призначені для використання в господарській діяльності, у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит. Перевищення такого податкового кредиту над податковими зобов`язаннями дає право платнику податку на додану вартість претендувати на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, про що вказувалось у листі Міністерства фінансів України від 21 липня 2017 року №11310-09-19633.

Відповідно до листа Державної податкової служби України від 22 січня 2020 року №235/ІПК/23-00-04-0214 при від`ємному значенні суми, розташованої згідно з цим пунктом статті 200 Кодексу, така сума, зокрема, підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Відтак, відповідно до норм Податкового кодексу України при попередній оплаті за товари/послуги постачальникам, що призначені для використання у господарській діяльності у платника податку виникає право на податковий кредит, перевищення якого над податковими зобов`язаннями дає право платнику претендувати на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

У разі здійснення платником операцій з придбання у посередника насіння соняшника, суми ПДВ, сплачені у складі вартості таких придбаних товарів, включаються до складу податкового кредиту на підставі податкової накладної, складеної і зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником таких товарів, на особу, якій здійснено постачання.

Також, у листі від 12 вересня 2018 року №4002/6/99-99-15-03-01-15 Державна фіскальна служба України роз`яснила, що в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип: проведення грошових розрахунків з постачальниками у зв`язку з придбанням товарів/послуг, а якщо постачальник - нерезидент, то з бюджетом (у частині ПДВ).

Вищенаведені норми чинного законодавства свідчать, що для бюджетного відшкодування необхідним є виключно факт наявності оплати за товар, по операціям, яким сформовано податковий кредит.

Суд враховує, що податковим органом не заперечується реальність операцій товариства із закупівлі зернових у контрагентів, зберігання та обліку зерна на складах, а також факт здійснення оплати за такий товар у спірному періоді за липень-жовтень 2020 року.

Крім того, контролюючим органом підтверджується факт подальшої реалізації (поставки) придбаного позивачем товару в наступних місяцях в межах здійснення ним господарської діяльності.

Відтак, з огляду на те, що наявність товару на складах чи відсутність факту експорту товару, придбаного у спірний період, в якому заявлені суми бюджетного відшкодування (однак реалізованого після такого періоду) не є підставою для відмови у відшкодуванні ПДВ, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування в судовому порядку.

В частині тверджень представника позивача про порушення призначення та проведення позапланових документальних перевірок в порядку підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, суд враховує наступне.

Право на судовий захист відображене у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/17123/18 від 21 лютого 2020 року відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок: «незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

З огляду на вищезазначений правовий висновок Верховного Суду, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки (наказу), яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу.

Так, стосовно тверджень позивача про те, що у відповідача були відсутні підстави для призначення позапланової документальної перевірки у відповідності до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, адже сума бюджетного відшкодування не сформована за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями, здійсненими до 01 липня 2015 року, і яке не підтверджено документальними перевірками та/або за операціями з придбання товарів/послуг за період до 01 січня 2017 року в платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, суд вказує таке.

У відповідності до положень підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

Згідно вимог пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, наступних за граничним терміном подання податкової декларації провести документальну перевірку платника податку, передбаченого підпунктом 78.1.8 Податкового кодексу України. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного терміну проведення камеральної перевірки.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України можливі три передумови для призначення позапланової документальної перевірки, а саме:

- в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

- з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу;

- платником подано декларацію з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, у третьому випадку, право на призначення позапланової документальної перевірки виникає у зв`язку з поданням платником податку податкової декларації щодо відшкодування з бюджету ПДВ та/або з від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн. та може бути реалізоване не пізніше закінчення граничного терміну проведення камеральної перевірки.

На думку суду, можливість призначення документальної перевірки на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України не пов`язане з попередньо проведеною камеральною перевіркою, як з обов`язковою передумовою такого призначення.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем проведено камеральні перевірки декларацій позивача, в яких заявлені спірні суми бюджетного відшкодування за липень-жовтень 2020 року, за результатами яких складено відповідні довідки: згідно декларації за липень 2020 року - 07 вересня 2020 року; відповідно до декларації за серпень 2020 року - 09 жовтня 2020 року, згідно декларації за вересень 2020 року - 06 листопада 2020 року; за жовтень 2020 року - 14 грудня 2020 року.

У письмових поясненнях до позову представник позивача вказав, що дати, вказані в довідках камеральних перевірок, наданих представником податкового органу в судовому засіданні, та дати довідок камеральних перевірок, зазначені в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що розміщений на сайті Міністерства фінансів України, різняться.

Водночас, суд зазначає, що ні дії щодо проведення камеральних перевірок вищевказаних декларацій позивача, ні самі довідки перевірок не є предметом оскарження в межах даної адміністративної справи, відтак ні зміст останніх, ні терміни проведення камеральних перевірок не підлягають дослідженню та з`ясуванню судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в цій частині доводи позивача не знайшли свого документального та нормативного підтвердження, однак встановлені вище обставини є достатньою підставою для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не підтверджено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 11 листопада 2020 року №4, від 09 грудня 2020 року №4, від 13 січня 2021 року № 4, від 10 лютого 2021 року №4.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 2А, оф. 510, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук