Справа № 640/17838/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м. Київ № 640/17838/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив суд:

1) визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що викладене у листі від 01.06.2021 №15613-13791/0-02/8-2600/21, яке полягає у відмові в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше з 31.03.2021, із застосуванням показника середньої зарплати по Україні (Зс) за 2018 - 2020 роки в сумі 9 005,36 грн.;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 101 200 грн. втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків перерахунку пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримував пенсію по інвалідності. Наприкінці березня 2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший (а саме з пенсії по інвалідності на пенсію за віком). За змістом отриманої від відповідача письмової відповіді від 07.04.2021 позивач дійшов висновку, що йому була призначена пенсія за віком вдповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, відповідно до змісту даних про прийняте відповідачем розпорядження про призначення/перерахунок пенсії, що були оприлюднені в електронному кабінеті пенсіонера на веб-порталі Пенсійного фонду України, позивач встановив, що йому досі нараховується та виплачується пенсія по інвалідності, призначена відповідно до Закону України «Про державну службу». З правомірністю таких дій ГУ ПФУ в м. Києві позивач не погоджується. Позивач вважає, що відповідач мав перевести його на пенсію за віком, та при цьому, з огляду на ту обставину, що позивач після призначення йому пенсії по інвалідності продовжував працювати та набув більше ніж 24 місяці страхового стажу, - також здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої зарплати по Україні за 2018 - 2020 роки відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з цим позивач повідомив суд, що 05.05.2021 він звернувся до відповідача із наступними заявами: заявою про здійснення перерахунку пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (тобто, за 2018 - 2020 роки), та заявою від 05.05.2021 про відшкодування грошових коштів, неотриманих внаслідок не здійснення перерахунку розміру призначеної пенсії. У відповідь відповідач надіслав позивачу лист від 02.06.2021, що містить позицію, з якою позивач не погоджується.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/17838/21 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, а також копії матеріалів пенсійної справи позивача. В обгрунтування своїх заперечень представник ГУ ПФУ у м. Києві зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує наразі пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У травні 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у м. Києві із заявами, як були зареєстровані 07.05.2021 за вх. №13941/К-2600-21 і №13952/К-2600-21. Розглянувши зазначені заяви Головне управління надіслало позивачу лист-відповідь від 02.06.2021 вих. №14694-13941/К-02/8-2600/21. Відповідач вважає, що наведена в тексті цього листа позиція є правомірною та обгрунтованою.

З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, в серпні 2006 року ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» первинно було призначено пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі пенсії за віком, з 22.05.2006.

В подальшому, з 31.08.2009 згідно поданої ОСОБА_1 заяви від 18.08.2009 з пакетом документів йому була призначена пенсія по інвалідності (2 групи) відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як стверджує позивач, 31.03.2021 він подав через веб-портал Пенсійного фонду України заяву про перехід на інший вид пенсії. Вказана заява позивача була зареєстрована в ГУ ПФУ у м. Києві за №2630 та прийнята до розгляду. До цієї заяви позивач додав копії у форматі PDF наступних документів: паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудової книжки, диплому та самої заяви про перехід на інший вид пенсії за формою заяви про призначення/перерахунок пенсії.

За змістом даних пенсійної справи ОСОБА_1 , оприлюдненої на веб-порталі Пенсійного фонду України, відповідач розглянув по суті заяву позивача від 31.03.2021 про перехід на інший вид пенсії, призначив позивачу інший вид пенсії - пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, у квітні 2021 року ГУ ПФУ у м. Києві у зв`язку із уточненням даних в ЕПС 31.03.2021 прийняло рішення від 08.04.2021 №15 про перерахунок пенсії, відповідно до якого розмір перерахованої пенсії позивача з надбавками склав 2 276,55 грн. (що становить 90% від розміру пенсії за віком, з урахуванням доплати за понаднормовий стаж 15 років).

Між тим, позивач долучив до матеріалів справи копії його письмових заяв від 30.03.2021 та 05.05.2021, адресованих ГУ ПФУ в м. Києві. Так, у тексті заяви від 30.03.2021 ОСОБА_1 , посилаючись на обставини подання ним за допомогою порталу електронних послуг Пенсійного фонду України на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяви про здійснення перерахунку пенсії на підставі переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та заяви про проведення 07.04.2021 Головним управлінням перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, просив відповідача з урахуванням наведених у цій заяві фактів та доданих документів здійснити перерахунок його пенсії за віком.

В іншій своїй заяві від 05.05.2021 ОСОБА_1 зазначив, що йому з 22.05.2006 було призначено пенсію по інвалідності у віці 49 років. На переконання позивача після досягнення ним 60-річного віку, а саме з 05.05.2017 мав бути проведений автоматичний перерахунок призначеної пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Однак цього не відбулося, а тому ОСОБА_1 31.03.2021 самостійно направив до Головного управління заяву про здійснення перерахунку пенсії на підставі переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. 07.04.2021 подану заяву було розглянуто, та ГУ ПФУ в м. Києві здійснено перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком. З огляду на наведене позивач зауважив, що з 2017 року перерахунок розміру пенсії за віком у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму та періодичний щоквартальний перерахунок такої пенсії, яку йому мали призначити в автоматичному режимі, не проводився. Внаслідок не здійснення перерахунку розміру пенсії за віком починаючи з 05.05.2017 по теперішній час, на думку позивача, йому була завдана матеріальна шкода орієнтовним розміром 101 200,00 грн. (тобто, по 2 200,00 грн. за кожний місяць прострочення внаслідок неотримання упродовж майже 4-х років пенсійних коштів). У підсумку до наведеного позивач просив відповідача: надати йому письмовий розрахунок загальної суми неотриманих ним пенсійних виплат, починаючи з 2017 року по теперішній час; здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити компенсацію у розмірі 101 200,00 грн. втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків перерахунку пенсії по інвалідності на пенсію за віком; надати письмову інформацію щодо порядку та термінів відшкодування позивачу зазначених вище неотриманих пенсійних виплат.

Своїм листом від 02.06.2021 вих. №14694-13941/К-02/8-2600/21 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача про те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію в частині, обчисленій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розраховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014 - 2016 роки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII. Головне управління також повідомило позивача про те, що перерахунок пенсії особам, яким пенсію призначено, зокрема відповідно до Закону України «Про державну службу» проводиться для визначення частини розміру, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Одержувачам пенсій обчислених відповідно до Закону України «Про державну службу», в яких розмір пенсії, обчислений за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням коефіцієнтів збільшення буде більший, проводиться автоматичне переведення за матеріалами пенсійних справ на умовах, передбачених Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без додаткового звернення. Так, у березні 2021 року ОСОБА_1 було проведене автоматичне (без звернення) переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за матеріалами пенсійної справи з 01.05.2020. Розмір пенсії після перерахунку склав 2 100 грн., розмір пенсії з 01.03.2021 - 2 200 грн., розмір пенсії з 31.03.2021 - 2 276,55 грн. Доплата по перерахунку з 01.05.2020 по 31.03.2021 в розмірі 1 928,31 грн. ОСОБА_1 нарахована та виплачена в квітні 2021 року. Доплата за період з 31.03.202 по 30.04.2021 ОСОБА_1 нарахована на додаткову відомість в травні 2021 року. Стосовно автоматизованого переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2019, то Головне управління дійшло висновку про його невідповідність, оскільки таке автоматизоване до зменшення розміру пенсії. Крім того, Головне управління повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати щомісячної пенсії, яка виплачувалися не в повному обсязі. Оскільки донарахована сума коштів з 01.05.2021 була здійснена у вигляді одноразової виплати.

Не погоджуючись із правомірністю наведеної позиції та зазначеною відповіддю відповідача, оформленої листом від 02.06.2021, позивач звернувся із цим позовом до суду з цим позовом.

Розглядаючи справи по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У силу положень норм ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один вид пенсії, за її вибором, а саме: за віком; по інвалідності; у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

За змістом норм ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

Порядок звернення особи за призначенням (перерахунком) пенсії врегульований ст. 44 Закону №1058-IV та Порядком подання та оформлення документів для перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого на виконаня зазначеного Закону постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Так, згідно зі ст. 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (ч. 1 цієї статті Закону).

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (ч. 2 цієї статті Закону).

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (ч. 2 ст. 45 Закону №1058-IV).

Поряд з цим, нормами ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Аналіз наведених вище норм Закону дає суду підстави для висновку, що у випадку коли особа відповідно до норм чинного законодавства має одночасно право на різні види пенсій (як то на пенсію за віком та пенсію по інвалідності), то такій оосбі призначають лише один із них за її вибором. При цьому, зазначена особа за власним бажанням може змінити вид пенсії.

Порядок звернення особи (пенсіонера) до органу Пенсійного фонду України з питання переведення з одного виду пенсії на іншу визначений в Порядку подання та оформлення документів для перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відповідно до п. 1.1 розд. І Порядку (у редакції чинній на момент звернення позивача до відповідача із заявою від 31.03.2021), заява про переведення з одного виду пенсії на інший (за формою заяви про призначення/перерахунок пенсії, затвердженою в додатку 1 до цього Порядку) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Зазначена заява може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Приблизний перелік документів, що можуть бути додані особою до заяви про переведення з одного виду пенсії на інший наведені в ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV.

Крім того, згідно із п. 2.8 розд. ІІ Порядку переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

При переведенні на пенсію по інвалідності з іншого виду пенсії орган, що призначає пенсію, додає до пенсійної справи виписку з акта огляду МСЕК про встановлення або зміну групи інвалідності.

За змістом положень п. 2.21 розд. ІІ Порядку документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки.

У разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання відповідної заяви згідно з цим Порядком. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає до органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

У разі звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, про дату звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) шляхом подання відповідної заяви згідно з цим Порядком. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає до органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).

Відповідно до п.п. 4.1 - 4.3 розд. IV Порядку заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

При цьому, рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як свідчатиь наявні у справі матеріали, позивач у періоди з серпня 2006 року по 30.08.2009 та з кінця серпня 2009 по день звернення останнього до відповідача із заявою від 31.03.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший отримував пенсію по інвалідності, призначену спочатку на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та в подальшому на підставі Закону України «Про державну службу».

31.03.2021 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України подав до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, разом із пакетом документів (а саме зі сканкопіями: паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудової книжки, дтплому про начання, довідки із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день зеврнення із заявою для обчислення пенсії). Як вбачається з тексту позовної заяви, при поданні цієї заяви позивач мав намір реалізувати своє право на переведення з пенсії по інвалідності на пенісю за віком. До цього часу, які свідчать надані представником відповідача до матеріалів справи №640/17838/21 матеріали пенсійної справи, позивач з пенсії по інвалідності на пенсію за віком не переводився.

У силу положень п. 4.7 розд. IV Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що відповідач всупереч наведених вимог п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не з`ясував та відповідно не встановив дійсний намір пенсіонера (позивача) щодо виду пенсії, на який він просив його перевести з попередньо призначеного виду пенсії. Натомість 08.04.2021 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.03.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві самостійно, на власний розсуд визначило такий вид пенсії, та прийняло рішення за №15 про переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, ані з тексту самого рішення, ані з тексту відзиву на позовну заяву не вбачається за можливе встановити дійсні мотиви, якими керувалось Головне управління при прийнятті такого рішення.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що описане вище рішення відповідача про переведення з одного виду пенсії на інший, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 31.03.2021, за своєю природою є актом індивідуальної дії. Рішення суб`єкта владних повноважень повинні ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень має врахувати усі обставини справи, та надавати їм відповідну правову оцінку. Невиконання вказаних вимог призводить до його протиправності.

В силу норм ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході розгляду цієї справи суд встановив, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, прийняте в квітні 2021 року за результатами розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 31.03.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший, не відповідає вимогам, встановленим для акта індивідуальної дії, оскільки таке рішення було прийняте необгрунтовано, без з`ясування дійсного наміру заявника та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішення (зокрема, обставини долучення до заяви від 31.03.2021 саме документів про трудовий стаж), та не містить наведених мотивів, покладених в основу його прийняття.

З огляду на це суд погоджується із доводами позивача про протиправність такого рішення відповідача та вбачає підстави для визнання цього рішення протиправним і його скасування. Також суд, обираючи в даному випадку належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та прийняти рішення про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо переведення ОСОБА_1 з 31.03.2021 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як таких, що суперечать дійсному волевиявленню позивача, та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.03.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший (вх. №2630 від 31.03.2021) з урахуванням дійсного волевиявлення позивача на реалізацію свого права на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, суд звертає увагу відповідача на зміст норм ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV, якими визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає такі умови застосування середньої заробітної плати, визначеної ч. 2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком: 1) переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком; 2) якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв в роботі.

Таким чином, показник середньої заробітної плати (доходу) за три попередні роки застосовують під час переведення лише з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (і то, якщо її призначають уперше) і за наявності в особи 24 місяців страхового стажу, який вона набула після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності незалежно від перерв у роботі.

Стосовно заявлених позивачем вимог зобов`язального характеру в частині нарахування та виплати відповідачем на користь позивача компенсації втрати позивачем частини доходів у зв`язку із не переведенням позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на підставі поданої 31.03.2021 заяви, то суд дійшов висновку про їх передчасність у зв`язку із наступним.

Приписами ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне енсійне страхування» передбачено, що компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2050-ІІІ), Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У силу ст. 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

З аналізу викладеного вбачається, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №522/9778/16-а.

При цьому, слід зазначити, що компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Разом з тим, положення Закону №2050-ІІІ пов`язують виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

В даному випадку, як було встановлено судом в ході розгляду цієї справи, відповідачем за результатом розгляду заяви позивача від 31.03.2021 про переведення з одного виду пенсію на інший рішення про переведення на пенсію за віком не приймалось, та відповідно позивачу розмір пенсії за віком з 31.03.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (за 2018-2020 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не обчислювався.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що саме доплату до перерахованої внаслідок переведеня на інший вид пенсії на час виникнення спірних правовідносин позивачу наразі ще не було проведено, суд дійшов до висновку про відсутність факту виплати основної суми доходу у розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за наявності якої можлива виплата суми компенсації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №300/544/19.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу вимог ч. 2 цієї ж статті Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

За змістом ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, одним із питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, є те, як розподілити між сторонами судові витрати (п. 5 ч. 1 ст. 244 зазначеного Кодексу).

В даному випадку, як свідчать матеріали справи, судові витрати сторін у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, прийняте в квітні 2021 року за результатами розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 31.03.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший, зареєстрованої за вх. №2630 від 31.03.2021.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо переведення ОСОБА_1 з 31.03.2021 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію по івалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», всупереч дійсному волевиявленню заявника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 31.03.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший, зареєстрованої за вх. №2630 від 31.03.2021, та прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок