Справа № 640/23429/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ № 640/23429/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна"
до про Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві стягнення пені,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, у якому просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь позивача пеню в розмірі 607525,78 грн, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 26.04.2017 по 25.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з тривалим порушенням строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1219569,00 грн, ТОВ "Аскоп-Україна" відповідно до вимог пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України додатково нарахувало на суму бюджетної заборгованості пеню за період з 26.04.2017 по 25.11.2019 в розмірі 607525,78 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/23429/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

16.12.2019 до суду від Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві надійшло клопотання про розгляд справи у загальному провадженні.

23.12.2019 до суду від Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що бюджетне відшкодування здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком № 26. Згідно інформації, наявної в Головному управлінні Казначейства, станом на 18.12.2019 бюджетне відшкодування ПДВ по ТОВ "Аскоп-Україна" в сумі 118437,00 грн не здійснювалось. Вказані обставини відповідач просив врахувати при розгляді даної справи.

22.01.2020 до суду від представника Головного управління ДФС у м. Києві Жука О.Ю. надійшли пояснення, у яких останнім процитовано положення Податкового кодексу Україну та констатовано, що з урахуванням змін у законодавстві, що стосується механізму бюджетного відшкодування ПДВ, податковий орган не направляє висновки щодо сум відшкодування ПДВ до органу, що здійснює казначейське обслуговування коштів. При цьому, у вказаних поясненнях відповідач фактично погодився із розміром пені, обрахованої позивачем.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

29.01.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на пояснення.

26.02.2021 до суду від позивача надійшло клопотання, у якому останній просить суд:

- залучити до участі у справі в якості другого відповідача Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві;

- замінити другого відповідача у справі - Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на її правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9112,89 грн.

01.07.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про заміну другого відповідача у справі його правонаступником.

Ухвалою суду від 19.01.2022 частково задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі другого відповідача:

- залучено до участі у справі № 640/23429/19 в якості співвідповідача Головне управління ДПС у м. Києві;

- виключено зі складу третіх осіб Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Головне управління ДФС у м. Києві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2014 у справі № 826/11379/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014, адміністративний позов ТОВ "Аскоп-Україна" задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна"; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № від 22.07.2014; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 39-55).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2015 частково задоволено скаргу ТОВ "Аскоп-Україна":

скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 у справі № 826/11379/14 в частині відмови в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Аскоп-Україна" до ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення з Державного бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1118437,00 грн;

у відповідній частині прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ТОВ "Аскоп-Україна" до ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення з Державного бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1118437,00 грн задоволено;

стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ "Аскоп-Україна" суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1118437,00 грн;

в решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 у справі № 826/11379/14 залишено без змін (а.с. 56-59).

Постановою Верховного Суду України від 31.05.2016 частково задоволено заяву ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві: скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 28.10.2015 в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1118437,00 грн та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким зобов`язано ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти висновок із зазначенням суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та подати його Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві (а.с. 60-64).

Зважаючи, що податковим органом не було виконано рішення суду в частині прийняття висновку із зазначенням суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та подання його Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про стягнення пені за період з 17.07.2014 по 25.04.2017 (а.с.65-68).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 у справі № 826/5646/14, яке набрало законної сили 14.05.2018, адміністративний позов ТОВ "Аскоп-Україна" задоволено повністю: стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ "Аскоп-Україна" пеню у розмірі 778821,74 грн, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 17.07.2014 по 25.04.2017.

У зв`язку з тривалим порушенням строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1219569,00 грн, ТОВ "Аскоп-Україна" відповідно до вимог пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України додатково нарахувало на суму бюджетної заборгованості пеню за період з 26.04.2017 по 25.11.2019 в розмірі 607525,78 грн та звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) № 37801/97 від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 у справі № 826/5646/14 встановлено, що висновків щодо суми відшкодування ТОВ "Аскоп-Україна" податку на додану вартість на загальну суму 1219569,00 грн за квітень 2014 року від ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві станом на день звернення позивача до суду та протягом розгляду даної справи до Головного управління ДКСУ у м. Києві не надходили. (...) Отже, позивачем виконано умови пунктів 200.7 - 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, проте податковим органом висновку до Головного управління ДКСУ у м. Києві не подано, що призвело до неодержання позивачем коштів з бюджету у встановлені строки. (...) Враховуючи те, що перевірка достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість була закінчена 04.07.2014, податковий орган мав відповідно до статті 200 Податкового кодексу України подати до органу Державної казначейської служби України до 09.07.2014 висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а орган Державної казначейської служби України - перерахувати такі кошти позивачу до 16.07.2014.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у даній справі не підлягають доказуванню обставини щодо наявності бюджетної заборгованості в сумі 1219569,00 грн, яка не виплачена ТОВ "Аскоп-Україна" у строк, визначений в статті 200 Податкового кодексу України.

У свою чергу, пунктом 200.23 статті 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня.

Наведені норми встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в статті 200 Податкового кодексу України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. При цьому, непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість у визначений законодавцем строк є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Таким чином, після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набула статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені.

Наведене застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.11.2020 у справі N 808/660/16, від 03.04.2020 у справі N 2а-1870/9166/12, від 06.05.2020 у справі N 0870/9386/12, від 14.05.2020 у справі N 1540/4795/18.

Розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна", суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до постанов Національного банку України у період з 26.04.2017 по 25.11.2019 облікова ставка НБУ змінювалася та становила такі розміри:

- з 26.04.2017 по 25.05.2017 - 13,00 %;

- з 26.05.2017 по 26.10.2017 - 12,50 %;

- з 27.10.2017 по 14.12.2017 - 13,50 %;

- з 15.12.2017 по 25.01.2018 - 14,50 %;

- з 26.01.2018 по 01.03.2018 - 16,00 %;

- з 02.03.2018 по 12.07.2018 - 17,00 %;

- з 13.07.2018 по 06.09.2018 - 17,50 %;

- з 07.09.2018 по 25.04.2018 - 18,00 %;

- з 26.04.2019 по 18.07.2019 - 17,50 %;

- з 19.07.2019 по 05.09.2019 - 17,00 %;

- з 06.09.2019 по 24.10.2019 - 16,50 %;

- з 25.10.2019 по 25.11.2019 - 15,50 %.

Відповідно, використовуючи формулу нарахування пені: облікова ставка НБУ х 120% /365 днів, сума пені, що підлягає нарахуванню за вказаний період складає 607525,78 грн.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ "Аскоп-Україна", відповідає вимогам пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.01.2021 № 806/2541/16, право позивача на вчасне відшкодування заборгованості бюджету з податку на додану вартість порушені саме бездіяльністю податкового органу, яким вчасно не виконано вимоги Податкового кодексу щодо направлення висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. З огляду на викладене, позивач вважає, що витрати зі сплати судового збору мають бути покладені саме на податковий орган, позаяк Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві не було порушено ні право позивача, ні жодної норми Закону.

За наведених обставин, сплачений позивачем судовий збір в сумі 9112,89 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29, 1 поверх, літ. "Б", ідентифікаційний код 30579869) задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29, 1 поверх, літ. "Б", ідентифікаційний код 30579869) пеню у сумі 607525,78 грн за період з 26.04.2017 по 25.11.2019 (включно) прострочення відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 1219569,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (02098, м. Київ, вул. Березняківська, 29, 1 поверх, літ. "Б", ідентифікаційний код 30579869) 9112,89 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Катющенко