Справа № 160/19037/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 160/19037/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року (головуючий суддя Турова О.М.)

у справі № 160/19037/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що оформлені листом №0400-010311-8/131433 від 05.10.2021 та рішенням № від 02.09.2021, які полягають у відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме: призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 26.08.2020, виходячи з вислуги років - 33 роки 03 місяці 28 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка проходила службу на різних посадах в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 29.11.2000 по 01.08.2017, з якої її було звільнено з 01.08.2017. Згідно наказу про звільнення вислуга років позивачки станом на 28.07.2017 складає у календарному обчисленні - 16 років 07 місяців 29 днів, у пільговому обчисленні - 33 роки 03 місяці 28 днів. 26.08.2021 Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції листом від 26.08.2021 за вих. №4.2-6314/Кт-21 направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання №9661 від 20.08.2021 про призначення позивачці пенсії за вислугу років згідно п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. Однак, листом №0400-010311-8/131433 від 05.10.2021 та рішенням від 02.09.2021 № відповідач відмовив в призначенні пенсії, позаяк за даними подання про призначення пенсії за вислугу років календарна вислуга років позивачки складає лише 16 років 08 місяців 02 дні, в той час, як відповідно до закону календарна вислуга років має становити 23 календарних роки і більше. Позивачка зазначає, що відповідачем не враховано, що абз. 7 пп. «б» п.3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, передбачено зарахування на пільгових умовах: один місяць служби за два місяці час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в закладах охорони здоров`я, призначених для тримання і лікування інфекційних хворих засуджених та надання психіатричної допомоги, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції. Тому позивачка вважає, що при призначенні пенсій за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ має враховуватися саме пільгова вислуга років, яка у позивачки становить 33 роки 03 місяці 28 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, яка, з урахуванням положень ч.3 ст.51 Закону №2262-ХІІ має бути призначена з 26.08.2020 дати направлення відповідачу подання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №9661 від 20.08.2021.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року позов задоволено.

Суд першої інстанції, врахувавши правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, зазначив, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження військової служби у визначений період часу, і така можливість передбачена Порядком №393. Виходячи з того, що ст.17-1 Закону №2262-ХІІ, ч.4 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та Порядок №393 встановлюють правило, за яким при визначенні права на пенсію може бути застосована вислуга років у пільговому обчисленні, суд першої інстанції визнав безпідставними доводи відповідача, що право на пенсію за вислугу років виникає виключно у разі вислуги років в календарному обчисленні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки на день його звільнення вислуга років у календарному обчисленні складала 16 років 08 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Скаржник наполягає на тому, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначному Законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено, приписи пункту 3 Порядку №393 суперечать приписам пункту «а» ст. 12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому застосуванню підлягає саме Закон №2262-ХІІ, оскільки він має вищу юридичну силу.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила службу на різних посадах в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 29.11.2000 по 01.08.2017.

Відповідно до наказу начальника Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції №272 о/с від 28.07.2017 старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого контролера відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, звільнено зі служби з 01.08.2017 відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

У цьому ж наказі №272 о/с від 28.07.2017 зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 28.07.2017 складає у календарному обчисленні - 16 років 07 місяців 29 днів, у пільговому обчисленні - 33 роки 03 місяці 28 днів.

26.08.2021 Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції листом від 26.08.2021 за вих. №4.2-6314/Кт-21 направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання №9661 від 20.08.2021 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, в якому міститься інформація, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 01.08.2017 для призначення пенсії у календарному обчисленні складає 16 років 08 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні складає 33 роки 04 місяці 04 дні.

Одночасно Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції направило пенсійному органу інші матеріали для вирішення питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, в тому числі заяву позивачки про призначення пенсії, які надійшли до відповідача 28.08.2021 та були зареєстровані за вх. №1020.

За результатами розгляду вищевказаного подання та доданих до нього матеріалів Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення від 02.09.2021 № про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ з посиланням на відсутність у позивачки необхідної календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років, передбаченої п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, позаяк за даними подання про призначення пенсії за вислугу років календарна вислуга років ОСОБА_1 складає лише 16 років 08 місяців 02 дні, що є недостатнім.

Про прийняте рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивачку листом від 05.10.2021 №0400-010311-8/131433.

На погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною 4 статті 23 цього Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Пунктом «б» статті 1-2 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. «а» частини 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

У свою чергу, статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищезазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Абзацом 7 підпункту «б» пункту 3 Порядку №393 встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону) зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за два місяці час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в закладах охорони здоров`я, призначених для тримання і лікування інфекційних хворих засуджених та надання психіатричної допомоги, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції.

За позицією відповідача застосування до спірних правовідносин Порядку №393 є безпідставним, оскільки згідно ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Виходячи з наведених правових норм, відповідач вважає, що відповідно до п. «а» ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається за умови наявності саме календарної вислуги років і іншого законом не встановлено.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає таке.

Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19, на які посилається відповідач, викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Верховний Суд сформував такі правові висновки: в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже є цілком прийнятним врахування судом першої інстанції до спірних правовідносин означених висновків Верховного Суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що аналіз наведених вище правових норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що стаття 12 Закону №2262-ХІІ визначає загальні умови призначення пенсії за вислугу років, а саме: наявність певної вислуги календарних років.

При цьому за правовим висновком Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В той же час порядок обчислення вислуги років Законом №2262-ХІІ не визначений. Встановлення такого порядку та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, прямою нормою ст.17-1 Закону №2262-ХІІ віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України, тому твердження відповідача про застосування до спірних відносин виключно положень ст.12 Закону №2262-ХІІ як правового акту який має вищу юридичну силу, є помилковим.

Передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

І таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Також слід враховувати, що норми спеціального законодавства, яким є Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», передбачають пільговий залік вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, зокрема, один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України, в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугу років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого та розрахованого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

В спірному випадку, як встановлено судом і не заперечується відповідачем, на момент звільнення позивачки її вислуга років складала у пільговому обчисленні 33 роки 03 місяці 28 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст.12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Задовольняючи позов і зобов`язуючи відповідача призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачці з 26.08.2020, суд першої інстанції враховував, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено позивачці у призначенні пенсії за вислугу років виключно через відсутність необхідної календарної вислуги років, і встановивши, що позивачка на момент звільнення зі служби та звернення із заявою про призначення пенсії мала необхідну кількість календарної вислуги років, розрахованої у пільговому обчисленні, у зв`язку із чим набула право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, суд дійшов вірного висновку, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, отже рішення суду першої інстанції про зобов`язання відповідача вчинити певні дії відповідає положенням п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 160/19037/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко