Справа № 640/11877/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Київ № 640/11877/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА»

до відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» (далі також -позивач, ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.05.2019 року №.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА» зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправними, а висновки акту перевірки, на підставі яких вони винесені, а саме про те, що позивачем не сплачено в граничні строки узгоджені податкові зобов`язання є необґрунтованим, і не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, позивачем в податковій декларації за січень 2019 року були заповнені вірні дані щодо податкових зобов`язань і податкового кредиту, а саме, зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 3 416 793,00 грн. та податкове зобов`язання податкового кредиту в розмірі - 3 284 935,00 грн. При заповненні декларації в рядок 18 позивач повинен був вписати різницю між вищевказаними сумами, а саме, 131 858 грн., яка і була сплачена до бюджету 20.02.2019 року. Проте, позивач здійснюючи арифметичні розрахунки допустив помилку у 18 рядку податкової декларації і зазначив суму 525 608 грн.

Тому, 06.03.2019 року позивач, керуючись статтею 50 Податкового кодексу України, самостійно виявивши помилку подав уточнюючий розрахунок щодо виправлення у рядку 18 декларації, а саме: в колонці 4 зазначив показник який уточнюються - 525 608 грн., в колонці 5 зазначив показник - 131 858 грн., та зазначаючи різницю між даними колонками у колонці 6 зазначив суму 393 750,00 грн., однак, знову помилився та у колонку 6 податкової декларації вписав різницю суму 393 750,00 грн., без знаку мінус, тобто, знову помилково завищив податкові зобов`язання. Тому, виявивши дану помилку в той же день подав знову уточнюючий розрахунок № 2, з попереднім показником, де вказав правильну суму різниці - 393 750,00 грн., зі знаком мінус. На наступний день позивач знову подав уточнюючий розрахунок №3, де підтвердив уточнюючий розрахунок №2.

Однак, не зважаючи на самостійне виправлення позивачем вказаного порушення, відповідач за результатом камеральної перевірки податкової звітності з ПДВ за січень 2019 року, висновки якої викладені у акті від 22.04.2019 року № 9545/26-15-12-13-20, прийняв протиправне податкове повідомлення-рішення від 29.05.2019 року №, а тому виходячи з вищевикладеного ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА» просить задовольнити адміністративний позов повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням сторін в адміністративній справі.

Представником відповідача 31.07.2019 року через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову, зазначає, що податковим органом на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями) проведено камеральну перевірку ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА» з питання своєчасності сплати податку на додану вартість.

За результатами перевірки складено акт камеральної перевірки з питання своєчасності сплати податку на додану вартість від 22.04.2019 року № 9545/26-15-12-13-20. ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА» порушено граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість визначених статтею 50 та підпункт 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями). Враховуючи вищевикладене, відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 29.05.2019 року № у розмірі 78558,70 грн.

Щодо питання процесуального правонаступництва. Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що 18.12.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України", відповідно до якої Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1.

Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Розпорядженням від 21.08.2019 року № 682-р "Питання Державної податкової служби" Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

Разом з тим, 30.09.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби", згідно з якою ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком.

Установлено, що: територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 наказу Державної податкової служби України видано наказ №755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій", згідно з пунктом 1 якого розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року №529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893, в тому числі, головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, затвердженого наказом Державної податкової служби України № 643 від 12.11.2020, Головне управління Державної податкової служби є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території м. Києва, та є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у м. Києві ().

Згідно з наказом ДПС України від 24.12.2020 року №755 "Про початок здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" з 01 січня 2021 року територіальні органи ДПС, утворені як її відокремлені підрозділи, розпочинають здійснення повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються як юридичні особи.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про Головне управління ДПС у м. Києві (), як відокремленого підрозділу (філії) Державної податкової служби України.

Таким чином, з 01.01.2021 року ДПС України функціонує як єдина юридична особа, що складається з центрального апарату та територіальних органів, утворених як її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб).

Отже, станом на день розгляду справи, функції та повноваження Головного управління ДПС у місті Києва, перейшли до його правонаступника - відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011), з огляду на що, в порядку статті 52 КАС України суд замінює відповідача у справі - Головне управління ДПС у м. Києві на відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Товариством з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» 20.02.2019 року подано декларацію з податку на додану вартість за січень 2019 року.

06.03.2019 року позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок (надалі - уточнюючий розрахунок) за січень 2019 року де зазначив суму 393 750,00 грн., без знаку мінус (згідно квитанції №1 що підтверджує відправку позивачем та квитанції №2 про отримання відповідачем даного уточнення в електронному вигляді - 06.03.2019 в 15:16:31).

06.03.2019 року позивач виявивши знову помилку подав уточнюючий розрахунок №2 де зазначив правильну суму різниці 393750,00 грн., зі знаком мінус (згідно квитанції №1 що підтверджує відправку позивачем та квитанції №2 про отримання відповідачем даного уточнення в електронному вигляді - 06.03.2019 в 16:47:44).

07.03.2019 року позивач повторно подав уточнюючий розрахунок №3 де підтвердив дані уточнюючого розрахунку №2 (згідно квитанцій №1 що підтверджує відправку позивачем та квитанції №2 про отримання відповідачем даного уточнення в електронному вигляді - 07.03.2019 в 08:56:06).

На підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 у порядку підпункту 76.3 статті 76 та статті 102 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі - Кодекс) головним державним ревізором-інспектором відділу застосування штрафних санкцій з ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Кочергою Світланою Іванівною було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА» ().

На підставі вказаної вище перевірки податковим органом було прийнято Акт камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» від 22.04.2019 року № 9545/26-15-12-13-20. Із аналізу вказаного вище Акту перевірки вбачається, що податковим органом під час проведення камеральної перевірки було встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» вимог статті 50 та пунктами 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі вказаних вище висновків, Головним управлінням ДФС в м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.05.2019 року № за затримку на 5, 1 календарних днів сплати грошового зобов`язання із застосуванням штраф у розмірі 10 % у сумі 785 587 грн.

Не погоджуючись з викладеними податковим органом в Акті перевірки висновками та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, додаткові пояснення по суті справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 67 та 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 року N 2755- IV (надалі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з абзацом першим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до пункту 76.1. статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Таким чином, на відміну від інших встановлених ПК України видів перевірок камеральна перевірка для свого проведення не вимагає в якості обов`язкової умови наявності наказу керівника контролюючого органу та взагалі не потребує будь-якого спеціального рішення або направлення на її проведення. У зв`язку із цим, згода платника податків на камеральну перевірку та його присутність при її проведенні не є обов`язковими. Тобто, метою камеральної перевірки не є перевірка господарської діяльності підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців. Під час камеральної перевірки перевіряються дані, зазначені у податковій звітності. Подання платником податкової звітності до податкового органу є його згодою на проведення камеральної перевірки, а тому податкова звітність перевіряється суцільним порядком у відповідності до пункту 76.1 статті 76 ПК України.

Згідно з підпунктом 76.3. статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. При цьому, камеральна перевірка з інших питань, а саме: своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, судом встановлено, що податковим органом, в ході здійснення камеральної перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань за січень 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» було встановлено порушення пункту 57.1 статті 57 та відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями), ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 29.05.2019 року № у розмірі 78 558,70 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням, ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (надалі - додаткова декларація ) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом ) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору.

Відповідно до пункту 49.2. статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

У відповідності до статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ним Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктами 38.1 та 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, шо виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи, судом було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» () є платником податку на додану вартість відповідно пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України.

В свою чергу, суд звертає увагу, що платником додатків визнається зокрема, юридична особа (резиденти і нерезиденти України) та її відокремлені підрозділи, яка має, одержує (передає) об`єкти оподаткування або провадить діяльність (операції, що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яку покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з ним Кодексом (пункт 15.1 статті15 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема:

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

- подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету' в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку).

Статтею 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Згідно пункту 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний, місяць з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

В свою чергу, суд звертає увагу, що статтею 203 Податкового кодексу України, чітко визначено - податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого - пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що сума грошового зобов`язання та/або пені, самостійно обчислена та зазначена платником податків у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, вважається узгодженою. Згідно з пунктом 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В ході розгляду судом даної справи було встановлено, що ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА» з дотриманням вимог пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, було подано декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період січень 2019 року від 20.02.2019 року № .

Проте, було допущено помилку і 06.03.2019 року позивач керуючись статтею 50 Податкового кодексу України, самостійно виявивши помилку подав уточнюючий розрахунок щодо виправлення за січень 2019 року де зазначив суму 393750,00 грн., без знаку мінус (згідно квитанції №1 що підтверджує відправку позивачем та квитанції №2 про отримання відповідачем даного уточнення в електронному вигляді - 06.03.2019 в 15:16:31, копії яких міститься в матеріалах справи).

Однак, знову помилився та 06.03.2019 року подав уточнюючий розрахунок №2 де зазначив правильну суму різниці 393750,00 грн., зі знаком мінус (згідно квитанції №1 що підтверджує відправку позивачем та квитанції №2 про отримання відповідачем даного уточнення в електронному вигляді - 06.03.2019 в 16:47:44, копії яких міститься в матеріалах справи).

07.03.2019 року позивач повторно подав уточнюючий розрахунок №3 де підтвердив дані уточнюючого розрахунку №2 (згідно квитанцій №1 що підтверджує відправку позивачем та квитанції №2 про отримання відповідачем даного уточнення в електронному вигляді - 07.03.2019 в 08:56:06, копії яких міститься в матеріалах справи).

Суд зазначає, що уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок (уточнююча декларація) від 20.02.2019 року був прийнятий контролюючим органом без будь-яких зауважень, про що свідчать квитанції №2 про отримання відповідачем даного уточнення в електронному вигляді - 06.03.2019 року в 16:47:44, 06.03.2019 року в 16:47:44 та 07.03.2019 року о 08:56:06, та підтверджується наявними копіями квитанцій в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що на момент проведення камеральної перевірки та винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 29.05.2019 року №, позивачем уже виправлено помилку допущену в податковій декларації з податку на додану вартість від 20.02.2019 року за звітний податковий період січень 2019 року.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені. Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

З аналізу наведених положень чинного законодавства України суд робить висновок, що відповідальність за виправлення (уточнення) інформації податкових декларацій в частині зміни розміру податкових зобов`язань наступає тільки у разі подання уточнюючої податкової декларації у зв`язку з виявленням факту заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів. Крім того, така відповідальність для платника податку передбачена саме стаття 50 ПК України, а не стаття 126 ПК України. Також суд зазначає, що специфіка нарахування штрафної санкції, встановленої статтею 126 ПК України полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом вже на погашену суму податкового боргу, таким чином, при поданні уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов`язання з певного податку, відсутній об`єкт застосування штрафної санкції, передбаченої статтею 126 ПК України, оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшеним податкових зобов`язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов`язання, у той час як нарахування штрафної санкції залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

Аналогічну позицію відображено у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 820/4177/17, від 31.07.2018 року у справі № 824/2675/14-а, від 14.08.2018 року у справі № 818/1507/17.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що подання платником податків у встановленому порядку уточнюючого розрахунку до податкової декларації не є формою сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу, а тому у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, розмір яких залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки його сплати.

З огляду на вищевикладене Суд зазначає, що позивач при поданні 06.03.2019 року уточнюючої податкової декларації реалізував своє право на усунення самостійно виявлених помилок і не здійснював при цьому фактичної сплати податкових зобов`язань, а тому притягнення його до відповідальності за погашення податкового зобов`язання з простроченням строку і фактичне ототожнення відповідачем подання уточнюючої декларації з погашенням грошового зобов`язання (боргу) не відповідає змісту та сутності пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України та покладає на платника додатковий тягар майнових зобов`язань за відсутності відповідного правового підґрунтя, тому суд вважає, що у контролюючого органу не було підстав для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Аналогічну позицію відображено у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 року у справі №817/667/18.

Суд вважає, що наведене у позовній заяві доводи є обґрунтованими та знаходять документальне підтвердження. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд та відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи №0.0..1 від 26.06.2019 року, стягує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві.

Керуючись положеннями статей 2, 72-78, 79, 139, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 29.05.2019 року №.

3. Стягнути здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» (, адреса: 02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 2Б, офіс 281) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1921 грн. (одна тисяча девятсот двадцять одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДПОУ ВП:44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» (, адреса: 02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 2Б, офіс 281);

Відповідач: відокремлений підрозділ Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Повне судове рішення складено 21.06.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна