Справа № 160/8623/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2022 року Справа № 160/8623/22
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить:
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 14.08.1995 по 31.01.1996, з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 12.02.1996 по 28.02.1996, з 01.09.2005 по 31.05.2016 та період проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 рік;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії та уточнюючими довідками, проте, рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, оскільки останнім не зараховано певні періоди роботи позивача через відсутність підтвердження атестації робочого місця, з чим позивач не погодився та звернувся з даним позовом до суду, позовні вимоги просив задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року було відкрито провадження в адміністративній справі №160/8623/22 та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2022 року від головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи та запропоновано у разі невизнання позову протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
14 липня 2021 року на виконання умов ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року на адресу суду надійшла належним чином завірена копія пенсійної справи позивача та відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що в трудовій книжці Позивача відсутні відомості за період роботи з 12.02.1996 по 28.02.1996, 20.10.1999 по 24.12.2001 та з 01.09.2005 по 31.05.2016, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.
ОСОБА_1 надав до головного управління довідки від 30.12.2021 № 143-2762, уточнюючу особливий характер робіт, умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії, за періоди роботи з 12.02,1996 по 15.01.2003 та з 16.01.2003 по 31.05.2016, у вищевказаних довідках зазначено, що атестація робочих місць на підприємстві проводилась на підставі постанов від 20.10.1994 № 813, від 25.12.2001 №1269, від 29.12.2006 № 992 та від 26.12.2012 № 659, тобто в періоди роботи з 12.02.1996 по 28.02.1996, 20.10.1999 по 24.12.2001 та з 01.09.2005 по 31.05.2016, підприємством не проводилась атестація робочих місць.
Крім того, за результатами розгляду документів, доданих до заяви до пільгового стажу роботи не враховано періоди роботи з 01.04.1993 по 08.07.1994, оскільки в наказі про результати атестації робочих місць № 803 від 04.12.1995 р. зазначена посада вогнетривник, що не відповідає назві посади згідно Списку № 1 затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991 р. та № 162 від 11.03.1994 (вогнетривник зайнятий на гарячих ділянках роботи) та з 14.08.1995 р по 31.01.1996, оскільки період роботи газівником не відповідає назві посади згідно Списку № 1 затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991 р. та № 162 від 11.03.1994;
Таким чином, на думку відповідача, вимоги позивача в частині зарахування спірних періодів з з 01.04.1993 по 08.07.1994 та з 14.08.1995 р по 31.01.1996 до пільгового стажу безпідставні.
Щодо позовних вимог позивача в частині зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоду проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 головне управління зазначає, що умовою зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, однак, на момент призову для проходження строкової військової служби в лавах збройних сил Української PCP відповідно до трудової книжки позивач працював на посадах, але не надавав до головного управління додаткових документів, які б підтверджували пільговий період роботи.
У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.
19 липня 2022 року на електронну адресу суду надійшов відзив від головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, де останній заперечує у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що до пільгового стажу не зараховано періоди:
- з 01.04.1993 по 08.07.1994, оскільки в наказі про результати атестації робочих місць № 803 від 04.12.1995 зазначена посада вогнетривник, що не відповідає назві згідно з СП № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991 та № 162 від 11.03.1994 р. (вогнетривник, зайнятий на гарячих ділянках роботи);
- з 14.08.1995 по 31.01.1996 період роботи газівником, оскільки посада в наказі про результати атестації № 169 від 12.09.1994 не відповідає назві СП № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 р.;
- з 20.10.1999 по 24.12.2001 - перерва між атестаціями. Довідками від 26.10.1999 № 14/1-121 та від 29.11.2001 № 093/07-1-406, виданими Держекспертизою було подовжено термін попередньої атестації до 31.12.2001, але відсутній наказ по підприємству;
- з 12.02.1996 по 28.02.1996 та з 01.09.2005 по 31.05.2016 відсутня атестація робочого місця нагрівальника металу в гарячій дільниці.
Також зазначено, що вказані періоди можна зарахувати тільки після надходження акту перевірки.
Враховуючи вищевикладене та згідно з наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах копій документів загальний страховий стаж складає 31 рік 08 місяців 09 днів, пільговий стаж - 09 років 06 місяців 13 днів.
Таким чином, у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу відмовлено з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.01.2022 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі змінами (далі - Закон України 1058-ІУ).
Заява від 31.01.2022 про призначення пенсії за віком позивачу відпрацьовувалась по принципу єдина черга та автоматизованим шляхом потрапила на відпрацювання до спеціалістів головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області.
Рішенням від 08.02.2022 № 81 відділу призначення пенсій головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області відмовлено ОСОБА_1 , через відсутність передбаченого законодавством пільгового стажу роботи за Списком №1.

Підставами для відмови стало не зарахування періодів роботи позивача, а саме:

- з 01.04.1993 по 08.07.1994, оскільки в наказі про результати атестації робочих місць № 803 від 04.12.1995 зазначена посада вогнетривник, що не відповідає назві згідно СП № 1, затвердженого Постановою КМУ № 10 від 26.01.1991 та № 162 від 11.03.1994 р. (вогнетривник, зайнятий на гарячих ділянках роботи);

- з 14.08.1995 по 31.01.1996 період роботи газівником, оскільки посада в наказі про результати атестації № 169 від 12.09.1994 не відповідає назві СП № 1, затвердженого Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 р.;

- з 20.10.1999 по 24.12.2001 - перерва між атестаціями. Довідками від 26.10.1999 № 14/1-121 та від 29.11.2001 № 093/07-1-406, виданими Держекспертизою було подовжено термін попередньої атестації до 31.12.2001, але відсутній наказ по підприємству;

- з 12.02.1996 по 28.02.1996 та з 01.09.2005 по 31.05.2016 відсутня атестація робочого місця нагрівальника металу в гарячій дільниці.

Позивач не погодився з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що і стало предметом даного позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Трудова книжка, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України та згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 містить наступні записи (вибірково):

19.03.1990 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 3 розряду;

31.05.1990 - звільнений у зв`язку із призовом на строкову військову службу;

08.06.1990 - 21.04.1992 - служба у Радянській армії;

03.06.1992 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 4 розряду

08.07.1994 - звільнений за власним бажанням;

17.02.1995 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 4 розряду;

10.05.1995 - звільнений за власним бажанням;

14.08.1995 - прийнятий на роботу на Баглійський коксохімзавод у коксовий цех на посаду газівника 5 розряду;

31.01.1996 - звільнений за власним бажанням;

12.02.1996 - прийнятий на Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського у рейкобалковий цех на посаду нагрівальника металу гарячої дільниці 3 розряду;

- 01.03.1997 - переведений на посаду нагрівальника металу на дільницю нагрівальних колодязів 6 розряду;

- 01.09.2005 - переведений на посаду нагрівальника металу 7 розряду гарячої дільниці;

- 01.05.2011 - у зв`язку із удосконаленням структури управління комбінатом, переведений у ново прокатний цех, гаряча дільниця робіт на посаду нагрівальника металу 6 розряду;

- 21.08.2012 - переведений на посаду нагрівальника металу 7 розряду;

Робоче місце атестоване по списку № 1 розділ III, підрозділ 3, позиція 3.3 , затвердженому постановою КМУ від 16.01.2003 № 36;

- 23.10.2017- звільнений за власним бажанням;

- 08.12.2017 - прийнятий на роботу на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у прокатний цех на посаду сортувальника-здавальника металу З розряду;

Робоче місце атестоване по списку № 2;

- 01.08.2021 - переведений на посаду нагрівальника металу 6 розряду.

Як вбачається, з копії трудової книжки серії НОМЕР_3 записи зроблені чітко, та не містять виправлень.

Вказані дані підтверджені довідками приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» від 08.10.2021 №№ 84, 85, 114, 115, 116; публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» від 30.12.2021 № 143- 2762, від 28.01.2022 № 143-138, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до уточнюючої довідки № 114 від 08.10.2021 року позивач працював у період з 19.03.1990 року по 31.05.1990 рік на Дніпровському коксохімічному заводі ім. Орджонікідзе у коксовому цеху за професією газівник коксових печей 3 розряду. Звільнений 31.05.1990 згідно з п. 3 ст. 36 КЗпП УРСР, у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії.

Судом встановлено, що відповідно до уточнюючої довідки № 84 від 08.10.2021 року позивач працював на Дніпровському коксохімічному заводі ім.. Орджонікідзе у період:

- з 03.06.1992 по 31.03.1993 рік у коксовому цеху за професією газівник коксових печей, код КП 8159 Класифікатор професій ДК 003:2010, що передбачено списком № 1, розділ 4, підрозділ 1а, позиція 1040100а-11611 у відповідності до постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10;

- з 01.04.1993 по 10.03.1994 у коксовому цеху за професією вогнетривник, зайнятий на гарячих ділянках робіт, код КП 7122 Класифікатор професій ДК 003:2010, що передбачено списком № 1, розділ 4, підрозділ 1а, позиція 1040100а-15416 у відповідності до постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10;

- з 11.03.1994 по 08.07.1994 у коксовому цеху за професією вогнетривник, зайнятий на гарячих ділянках робіт, код КП 7122 Класифікатор професій ДК 003:2010, що передбачено списком № 1, розділ 4, підрозділ 1а, позиція 1040100а-15416 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.

Відповідно до уточнюючої довідки № 85 від 08.10.2021 року позивач працював на Дніпровському коксохімічному заводі ім. Орджонікідзе у період з 17.02.1995 по 10.05.1995 у коксовому цеху за професією газівник коксових печей, код КП 8159 Класифікатор професій ДК 003:2010, що передбачено списком № 1, розділ 4, підрозділ 1а, позиція 1040100а-11611 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.

Відповідно до уточнюючої довідки № 143-2762 від 30.12.2021 позивач працював на публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» у рейкобалковому цеху у період з 12.02.1996 по 15.01.2003 за професією нагрівальник металу, що передбачено списком № 1 розділ III, підрозділ 3 а, код КП: 1030300а-14852 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 р. Додаткова інформація: постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» № 813 від 20.10.1994 р., № 1269 від 25.12.2001 р. Листи Головного держексперта області за умовами праці № 14/1- 121 від 26.10.1999 р., № 14/1-261 від 27.12.2000 р. про продовження строку дії постанови №813 від 20.10.1994 р. «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 31.12.2001 р.

Відповідно до уточнюючої довідки № 143-138 від 28.01.2022 позивач працював на публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» у рейкобалковому, ново прокатному і прокатному цеху у період з 16.01.2003 по 31.05.2016 за професією нагрівальник металу, що передбачено списком № 1 розділ III, підрозділ 3 а, код КП: 3.3а у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003. Додаткова інформація: постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» № 1269 від 25.12.2001 р., № 992 від 29.12.2006 р. Лист Головного держексперта області за умовами праці № 003/07-1-406 від 29.11.2011 р. про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 р. «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року Постанова «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників ново прокатного цеху» № 659 від 26.12.2012 року. Робочі місця прокатного цеху атестовані вперше в постанові «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників прокатного цеху» № 145 від 23.06.2016 року.

Отже, професії позивача «газівник коксових печей», «вогнетривник» та «нагрівальник металу» віднесені до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за зами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 (442-92-п), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, вина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку № 442 встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

З аналізу чинного законодавств можна зробити висновок, що законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці 21.08.1992р. (п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, й, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики 18.11.2005р. №383.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. № 442, що набрав чинності 21.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних них факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку № 442 передбачено, що атестація робочих місць за умовами проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного років.

Згідно з підпунктами 4.1 - 4.3 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами з 21.08 1992 року відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджено за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01. 09.1992 р. № 41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Розділом І постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року визначено, щодо професій передбачених Списком № 1 відносяться всі працівники, інженерно-технічні робітники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти і інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників і інших підземних споруд.

Записи у трудовій книжці позивача у спірний період відповідають вимогам щодо найменування професії, що значиться у Списках №1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року№ 1173, тому у позивача відсутній обов`язок на доведенню головному управленню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідність посади, згідно з якою позивач має право на пільгову пенсію за Списком № 1, до переліку посад відповідно до наказу від 12.04.1995 року № 48 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць».

Підсумовуючи все вищенаведене, суд вважає, що подані позивачем документи належним чином підтверджують пільговий стаж позивача, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 08.02.2022 № 81 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 14.08.1995 по 31.01.1996, з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 12.02.1996 по 28.02.1996, з 01.09.2005 по 31.05.2016.

Стосовно позовних вимог позивача в частині зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоду проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що трудова книжка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 містить наступні записи (вибірково):

19.03.1990 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 3 розряду;

31.05.1990 - звільнений у зв`язку із призовом на строкову військову службу;

08.06.1990 - 21.04.1992 - служба у Радянській армії;

03.06.1992 - прийнятий на роботу на Дніпродзержинський коксохімзавод ім.. Орджонікідзе у коксовий цех на посаду газівника коксових печей 4 розряду.

Відповідно до ч. 4. ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (ст. 56 закону України «про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (абз.2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до матеріалів справи, до та після проходження строкової служби, позивач працював за професіями, які надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

З огляду на зазначене, строк військової служби в Збройних Силах СРСР повинен зараховуватись за вибором позивача до роботи, яка передувала або слідувала по закінченню цього періоду.

Відтак, суд зробив висновок, що строк військової служби позивача в Збройних Силах СРСР за вибором позивача зараховується до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду, а тому відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахування періоду служби позивача в лавах Радянської Армії є незаконною.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 02.04.2019 року по справі № 428/1695/17., від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 , від 31 січня 2019 року у справі № 423/1450/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а , що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних(надуманих) підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень відповідно до ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Позаяк, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд вважає, що подані позивачем документи належним чином підтверджують трудовий стаж позивача, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наведене доводить, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим і позовні вимоги в частині зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні, та зарахованих періодів роботи позивача, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № ПН 3116679 від 02.06.2022 року.

Оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1: головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ), відповідача 2: головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром,3, п. 2, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-- задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 08.02.2022 № 81 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 01.04.1993 по 08.07.1994, з 14.08.1995 по 31.01.1996, з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 12.02.1996 по 28.02.1996, з 01.09.2005 по 31.05.2016 та період проходження строкової служби у армії з 16.06.1990 по 20.04.1992 рік.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні, та зарахованих періодів роботи позивача, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, та перебування судді Ніколайчук С.В. у щорічній відпустці з 22.07.2022 року по 17.08.2022 року повний текст рішення суду складено 25.08.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук