Справа № 640/27939/20
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

09 лютого 2022 року м. Київ№ 640/27939/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Пенсійного фонду України (надалі - Відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2010 року по справі 2-а-1089;

- зобов`язати Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2010 року по справі 2-а-1089.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про невиконання відповідачем постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2010 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2020 відкрито провадження у справі.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечив, зазначивши про правомірність та обґрунтованість власного рішення. Також відповідачем у відзиві поставлено питання про закриття провадження у справі з підстав непідсудності даного спору адміністративному суду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, судом враховано наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; (стаття 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати Пенсійний фонд України виконати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2010 року по справі № 2-а-1089, відповідно до якого зобов`язано УПФУ в Солом`янському районі міста Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, розрахованої від встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, розрахованої від встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.50 та ст.54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з березня 2008 року, за виключенням вже проведених виплат за цей період.

На виконання вказаного рішення 09.12.2011 видано виконавчий лист.

Тобто, предметом спору є невиконання органом місцевого самоврядування судового рішення у адміністративній справі № 2-а-1089, і намагання позивача в такий спосіб примусити Пенсійний фонд України виконати це судове рішення.

З цього приводу суду вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подання окремого позову про зобов`язання пенсійного органу виконати судове рішення свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, оскільки не відновлює і не може відновити порушені, як на думку позивача, права, свободи та інтереси, які вже були захищені судом у іншій справі.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справа № 686/23317/13-а, від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 та від 20 грудня 2018 року у справі №2а/155/17/2015 (155/324/2015-а).

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних відносинах міститься у постановах Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №522/1828/17, від 26 травня 2020 року у справі №522/1826/17, від 26 травня 2020 року у справі №522/5265/17 та від 19 листопада 2018 року у справі №804/10264/15.

З огляду на викладені обставини суд вважає, що не являється публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів спір про зобов`язання Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2010 року по справі 2-а-1089, а тому провадження підлягає закриттю, оскільки такий спір не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в адміністративній справі оскільки спір у ній не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись положеннями статей 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 640/27939/20 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.М. Клименчук