Справа № 640/7556/22
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

29 червня 2022 року м. Київ № 640/7556/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглядаючи в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії.

Ухвалою суду від 24.05.2022 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десять днів для усунення недоліків з моменту отримання даної ухвали.

30.05.2022 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доданою до неї уточненою позовною заявою.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як вбачається з уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції України у м. Києві иа зобовязати їх внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення, стосовно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за ст. 190, 192 КК України жл Єдиного реєстру досудових розслідувань;

- визнати бездіяльність, що полягає у порушенні КПК України систематичними та умисними, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення стосовно особи ОСОБА_2 Печерським УП ГУ НП у м. Києві в особі начальника А. Дуброви та співробітників Р. Бевзюка, О.Самусенка, Р. Олійника та ГУ НП у м. Києві в особі начальника та співробітників В. Нечитайла, А.Серединського, І. Бабича, І. Бойка, ОюОниська, В. Михайловського з подальшим звільненням із займаних посад;

- визнати бездіяльність, що полягає у нехтуванні службовими обовязками Печерським УП ГУ НП у м. Києві в особі начальника А. Дуброви та ГУ НП у м. Києві в особі начальника за порушення Кримінального процесуального кодексу України;

- визнати бездіяльність із боку відповідачів та порушення Закону України «Про звернення громадян» Песерським УП ГУ НП у м. Києві та ГУ НП у м. Києві, що полягали у грубому порушенні строків на надання відповіді у межах компетенції до вимог чинного законодаства;

- визнати бездіяльність протиправною та зобовязати Державне бюро розслідувань вчинити певні дії, а саме здійснити перевірку наявності корупційних схеми, що полягає у використанні владних повноважень співробітниками управлінь у власних корисних цілях, а саме - змозі скористатись посадою задля унеможливлення внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР з відкриттям кримінального провадження відносно родича ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, уточненого позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі. Аналогічні вимоги містяться також у ч. 6 ст. 21 КАС України.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не обов`язково є підставою ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про вчинену бездіяльність відповідачем щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язати його внести до ЄРДР таку інформацію, про порушення відповідачами та їх співробітниками положень КПК України, про порушення вілповідачами законодавства про зврення громадян, про визнання бездіяльності відповідачів протиправною та зобов`язання Державне бюро розслідувань вчинити дії щодо перевірки викладених фактів.

Дослідивши обставини справи та надані суду докази спірних правовідносин, суд доходить висновку, що в даному випадку, вказані правовідносини мають вирішуватися відповідно до норм кримінального судочинства, яке регулює порядок звернення осіб до суду з вищевказаними вимогами, зокрема, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування (Глава 26, ст.303-308 КПК України).

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу кримінального судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів..». З огляду на це не вважається «судом, не встановленим законом» є орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про порушення відповідачами положень КПК України щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а позивачу, з метою належного захисту, слід звернутися до суду в порядку кримінального судочинства.

В той же час, суд позбавлений можливості відкрити провадження в частині позовних вимог, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на положення ч. 6 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати негайно сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.І. Келеберда