Справа № 640/663/22
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ № 640/663/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом Головного управління ДПС у м. Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веспрен»
про стягнення податкового боргу,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - позивач, ГУ ДПС у м. Києві) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веспрен» (далі - відповідач, ТОВ «Веспрен», Товариство) про стягнення з відповідача грошових коштів на загальну суму 50 797,95 грн. в рахунок погашення податкового боргу, шляхом стягнення коштів з відкритих рахунків у банках, що обслуговують такого платника.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача непогашеного боргу по податку на додану вартість на загальну суму 50 797,95 грн. Зазначений податковий борг виник у зв`язку із не сплатою Товариством узгоджених у досудовому порядку грошових зобов`язань (штрафних санкцій) з податку на додану вартість, нарахованих платнику до сплати контролюючим органом за результатом проведених камеральних перевірок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/663/22 за вказаним позовом та цю справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Надіслана на адресу Товариства (03148, м. Київ, вул. Володимира Покотила, 7/2), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом №680 копія цієї ухвали про відкриття провадження в силу положень п. 1 ч. 4 ст. 124, п. 4 ч. 1 ст. 127 та ч. 6 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній станом на день вчинення відповідної процесуальної дії) вважається врученою відповідачу.

Таким чином, в розумінні процесуальних норм відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі, а також про його процесуальні права та обов`язки, зокрема, про право подати до суду відзив на позов або заяву про визнання позову.

Однак у встановлений судом строк відповідач відзив на позов та жодні інші документи до суду не подав.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та прийняття рішення у справі по суті з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веспрен» (, адреса місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Володимира Покотила, 7/2) перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві як платник податків.

З тексту позовної заяви, довідки-розрахунку податкового боргу, а також зі змісту витягів з інтегрованої картки платника податку на додану вартість вбачається, що розмір заявленої до стягнення суми податкового боргу відповідача перед бюджетом станом на день звернення позивача із цим позовом до суду становив 50 797,95 грн.

Зі змісту доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що зазначена сума податкового боргу виникла з причин не погашення ТОВ «Веспрен» у повному обсязі наступних сум грошових (податкових) зобов`язань:

грошового зобов`язання (штрафу) у сумі 1 020,00 грн., нарахованого ТОВ «Веспрен» згідно податкового повідомлення-рішення від 04.01.2019 № (акт камеральної перевірки від 09.11.2018 №24731/26-15-12-13-20);

грошового зобов`язання (штрафу) у сумі 1 020,00 грн., нарахованого ТОВ «Веспрен» згідно податкового повідомлення-рішення від 15.03.2019 № (акт камеральної перевірки від 16.11.2018 №26562/26-15-12-13-20);

грошового зобов`язання (штрафу) у сумі 1 020,00 грн., нарахованого ТОВ «Веспрен» згідно податкового повідомлення-рішення від 18.04.2019 № (акт камеральної перевірки від 02.04.2019 №6747/26-15-12-13-20);

грошового зобов`язання (штрафу) у сумі 1 020 грн., нарахованого ТОВ «Веспрен» згідно податкового повідомлення-рішення від 20.06.2019 № (акт камеральної перевірки від 18.06.2019 №15641/26-15-12-13-20);

грошового зобов`язання (штрафу) у сумі 16 556,31 грн., нарахованого ТОВ «Веспрен» згідно податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 № (акт камеральної перевірки від 19.12.2019 №9983/26-15-04-05-16);

грошового зобов`язання (штрафу) у сумі 29 991,64 грн., нарахованого ТОВ «Веспрен» згідно податкового повідомлення-рішення від 20.12.2018 № (акт камеральної перевірки від 26.10.2018 №16845/26-15-12-07-20/42056836);

грошового зобов`язання (штрафу) у сумі 170,00 грн., нарахованого ТОВ «Веспрен» згідно податкового повідомлення-рішення від 17.10.2018 № (акт камеральної перевірки від 04.09.2018 №1596/26-15-12-13-20). Всі зазначені податкові повідомлення-рішення були надіслані на податкову адресу платника (ТОВ «Веспрен»): м. Київ, вул. Володимира Покотила, 7/2 разом із рекомендованими листами №338, №666, №273, №489, №898, №090, №764 та повернулося до контролюючого органу не врученим з причин незалежної від останнього («за закінченням встановленого терміну зберігання»).

В ході розгляду справи №640/663/22 сторони не подали до суду жодні документальні докази, які б свідчили про оскарження та скасування в досудовому/судовому порядку або відкликання перелічених вище податкових повідомлень-рішень, та про існування таких обставин суд не повідомили.

Також суд встановив, що 25.02.2019 ГУ ДФС у м. Києві виставила ТОВ «Веспрен» податкову вимогу за №91323-17, відповідно до якої станом на 24.02.2019 за відповідачем обліковувався податковий борг з податку на додану вартість у сумі 30 161,64 грн. Вказана податкова вимога була надіслана на податкову адресу платника: м. Київ, вул. Володимира Покотила, 7/2 разом із рекомендованим листом №866, та повернулося до контролюючого органу не врученим з причин незалежної від контролюючого органу.

Документальні докази оскарження та скасування в досудовому/судовому порядку або відкликання цієї податкової вимоги сторони до суду не подали, та про існування таких суд не повідомили.

Надаючи правову оцінку заявленої позивачем вимоги та змісту поданим на обґрунтування документів суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом норм п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, зокрема якщо:

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За змістом норм п. 86.8 ст. 86 ПК України з метою визнання платнику грошового зобов`язання за результатами проведеної перевірки керівником контролюючого органу (його заступником) приймається податкове повідомлення-рішення протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При цьому, у силу норм абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В розумінні пп. 14.1.39 і пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з абз. 1 - 3 п. 59.1, п. 59.4 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу норм п. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Нормами п. 95.1 і 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Зокрема, п. 95.3 ст. 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Беручи до уваги наведені норми Кодексу та виходячи з обсягу встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що суми узгоджених у досудовому порядку грошових зобов`язань, визначених відповідачу контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень (а саме за переліком наведеним вище по тексту цього рішення суду), які не були ним сплачені у встановлений законом строк, - набули статусу податкового боргу.

Станом на день розгляду справи в суді доказів сплати такої суми податкового боргу повністю або частково сторонами до суду не подано.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до п. 20.1.34 ч. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За змістом п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

При цьому, відповідно до абз. 10 п. 52-2 підрозд. 10 розд. XX ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Суд встановив, а відповідач не спростував, що з цим позовом до суду позивач звернувся в рамках строку давності 1095 днів, визначеного ст. 102 ПК України.

Отже, беручи до уваги те, що підтверджену документально податкову заборгованість у загальній сумі 50 797,95 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, та наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, а доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог контролюючого органу.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5 - 11, 12, 72 - 77, 90, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веспрен» (, адреса місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Володимира Покотила, 7/2) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Веспрен» (, адреса місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Володимира Покотила, 7/2), до державного бюджету податковий борг по податку на додану вартість у сумі 50 797,95 грн. (п`ятдесят тисячі сімсот дев`яносто сім гривень 95 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок