Справа № 320/4600/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4600/21 Головуючий у І інстанції - Леонтович А.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у адміністратиній справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 23.02.2021 за № 60/5;

- зобов`язати Дмитрівську сільську раду Бучанського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території с. Буча Бучанського району Київської області з подальшою передачею у власність згідно поданого графічного матеріалу до клопотання від 06.01.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення сесії Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 23.02.2021 за № 60/5.

Зобов`язано Дмитрівську сільську раду Бучанського району Київської області () надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території с. Буча Бучанського району Київської області згідно поданого графічного матеріалу до клопотання від 06.01.2021.

В задоволенні решти адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 320/4600/21.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, які строна має сплатити у зв`язку з розглядом справи, задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті стороною у зв`язку з розглядом справи виходив з того, що Позивачем до суду не було надано доказів підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат.

Проте, відповідно до п. 1 частини 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, на переконання Позивача відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 п. 1 частини 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До суду, Позивачем, для підтвердження витрат на правничу допомогу, було подано: копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2021 серії АІ № 1178265 на 1 арк.; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 9834/10 від 18.02.2021 на 1 арк.; доручення до договору про надання правничої допомоги від 05.01.2021 на 1 арк.; доручення до договору про надання правничої допомоги від 14.04.2021 на 1 арк.; акт № 1 від 29.11.2021 щодо наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 31/07-1 від 31.07.2020.

Як вбачається з Акта щодо надання послуг від 29 листопада 2021 року № 1, на виконання доручень від 05.01.2021 та від 14.04.2021, які є додатками до договору про надання правової допомоги № 31/07-1 від 31.07.2020, Адвокатським об`єднанням «ЛМК» були надані такі послуги: підготовка та подання клопотання до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, підготовка та подання запиту до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, підготовка та подання позовної заяви про визнання незаконним та скасування рішення сесії Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 23.02.2021 за № 60/5, зобов`язання вчинити певні дії.

Загальна сума за цим актом складає: 8 400,00 гривень.

Суд першої інстанції відмовляючи у стягненні з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 400,00 грн. виходив з того, що Позивачем до суду не було надано доказів понесення Позивачем витрат на правничу допомогу адвоката.

Проте, відповідно до п. 1 частини 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Надаючи оцінку правильності висновків суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає, що питання застосування п. 1 частини 3 ст. 134 КАС України неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді.

Так, у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а, сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також, Верховний Суд у справі № 520/12065/19 від 16 березня 2021 року вказав, що відповідно до статті 134 КАС України судові витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, на що також звертав увагу Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення зазначає, що Позивачем не надано ні під час розгляду справи, ні після ухвалення рішення у даній справі, договору про надання правової допомоги, що є обов`язковим доказом, який підтверджує факт надання правової допомоги. Відтак, суд позбавлений можливості дослідити такий договір та встановити його істотні умови, зокрема, умови та порядок надання правової допомоги (зокрема, порядок та строки здійснення розрахунків між клієнтом та адвокатом).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Доручення від 05.01.2021 до Договору про надання правничої допомоги Клієнт (Позивач) доручає Адвокатському об`єднанню «ЛМК» виконати завдання щодо здійснення захисту його прав та інтересів з приводу отримання у встановленому законом порядку земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва згідно норм безоплатної приватизації (ст. ст. 118, 120 Земельного кодексу України) за рахунок земель розпорядником яких є Дмитрівська сільська рада Бучанського району Київської області у зв`язку з чим, Адвокатське об`єднання:

a) надає усну консультацію з приводу способів захисту прав та інтересів Клієнта;

b) здійснює оформлення звернень до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області з приводу отримання рішення дозвільного характеру для виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок згідно норм безоплатної приватизації, оформлення пакету документів для подання відповідної заяви/клопотання (друк, копіювання, засвідчення, поштові послуги) та направлення заяви/клопотання на розгляд відповідного органу;

c) подача адвокатських запитів до Дмитрівської сільської ради з приводу отримання інформації та копій документів необхідних для захисту прав та інтересів Клієнта.

Сторони узгодили орієнтовану суму гонорару (винагороди) за здійснення захисту прав та інтересів Клієнта за виконання завдань, передбачених пунктом «а.» - «с» п. 1. Доручення в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) грн.

Остаточна сума вартості наданих в рамках даного Доручення визначається сторонами за фактом надання правничої допомоги у відповідному акті приймання - передачі наданих послуг з зазначенням деталізованого розрахунку погодинного вартості послуг та загальної кількості годин обслуговування.

Витрати, що необхідні для надання правничої допомоги оплачується окремо від гонорару.

Крім того, відповідно до Доручення від 14.04.2021 до Договору про надання правничої допомоги Клієнт (Позивач) доручає Адвокатському об`єднанню «ЛМК» виконати завдання щодо здійснення захисту його прав та інтересів з приводу оскарження рішення сесії Дмитрівськоі сільської ради Бучанського району Київської області від 23.02.2021 за № 60/5, у зв`язку з чим, Адвокатське об`єднання:

а) здійснює підготовку позовної заяви до розгляду, включаючи збір доказів (за необхідності), оформлення пакету документів для подання позову (друк, копіювання, засвідчення, поштові послуги) та направлення позову до суду;

c) здійснює відслідковування руху позовної заяви, а також статусу юридичної особи-відповідача для ініціювання, у разі виникнення для того підстав, залучення інших учасників справи/правонаступників, в тому числі і на стадії виконання судового рішення;

d) після прийняття позову до розгляду здійснює представництво інтересів Клієнта в судових засіданнях та підготовку заяв по суті справи, з процесуальних питань в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції до ухвалення остаточного рішення у справі;

e) здійснює представництво Клієнта на стадії виконання судового рішення, в тому числі, але не виключно шляхом подачі заяв/клопотань в порядку судового контролю згідно положень ст. ст. 382, 383 КАС України (за необхідності), звернення в якості стягувача до посадових осіб та органів уповноважених на примусове виконання судових рішень (за необхідності);

і) ініціювання реєстрації кримінального провадження за фактом умисного невиконання судового рішення посадовими особами (за необхідності).

Сторони узгодили орієнтовну суму гонорару (винагороди) за здійснення захисту прав та інтересів Клієнта за виконання завдань, передбачених пунктом «а.» - «d» п. 1. Доручення в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. Остаточна сума вартості наданих в рамках даного Доручення визначається сторонами за фактом надання правничої допомоги у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг з зазначенням деталізованого розрахунку погодинного вартості послуг та загальної кількості годин обслуговування.

Сторони узгодили орієнтовну суму гонорару (винагороди) за здійснення захисту прав та інтересів Клієнта за виконання завдань, передбачених пунктом «а.» - «d» п. 1. Доручення в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Остаточна сума вартості наданих в рамках даного Доручення визначається сторонами за фактом надання правничої допомоги у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг з зазначенням деталізованого розрахунку погодинного вартості послуг та загальної кількості годин обслуговування.

Витрати, що необхідні для надання правничої допомоги оплачуються окремо від гонорару.

Частиною 3 ст. 134 визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені Доручення від 05.01.2021 та від 14.04.2021 є додатками до Договору про надання правничої допомоги від 31 липня 2020 року № 31/07-1, який Позивачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у зв`язку з відсутністю Договору про надання правничої допомоги № 31/07-1, що є обов`язковим доказом, який підтверджує факт надання правової допомоги, суд позбавлений можливості дослідити такий договір та встановити його істотні умови, зокрема, умови та порядок надання правової допомоги (порядок та строки здійснення розрахунків між клієнтом та адвокатом), з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20 відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (зокрема договору надання правової допомоги) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів понесення витрат на правничу допомогу адвоката, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог про стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 25.08.2022 року.