Справа № 640/9131/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року м. Київ № 640/9131/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держаної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

27.05.2019 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної установи (далі - ДУ) «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про:

- визнання відмови ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» у проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ (далі - ОВС), - протиправною;

- зобов`язання ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» скласти висновок та прийняти рішення про призначення та проведення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, з урахуванням виплаченої суми в розмірі 240 000, 00 грн, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги не відповідає вимогам законодавства, оскільки у випадку, коли одержувачі одноразової грошової допомоги мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), та одноразової грошової допомоги відповідно до інших актів законодавства України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав, за вибором одержувача грошової допомоги, а тому виплата такої допомоги у меншому розмірі є протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.06.2019 від ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , з висловленою позицією щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на те, що на підставі судових рішень у справі № 752/9524/17 позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 240 000, 00 грн, а на виконання рішення у справі № 826/13130/18 ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» розглянуло заяву позивача від 25.05.2018 та вирахувало розмір одноразової грошової допомоги за формулою: 90 (кількість розмірів) * 1762, 00 грн (розмір прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018) = 158 580, 00 грн. Тобто одноразова грошова допомога позивачу була виплачена з надлишком у розмірі 81 420, 00 грн (240 000, 00 грн - 158 580, 00 грн), у зв`язку із чим відсутні підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з серпня 1992 року по липень 1997 року, з липня 1997 року по січень 2003 року в органах податкової міліції ДПА України, з січня 2003 року по 06.11.2015 року в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 р. по 31.10.2016 р. в органах поліції.

Згідно з наказом ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» від 31.10.2016 № 198 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через хворобу).

Відповідно до довідки МСЕК з 01.03.2017 ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності і встановлено зв`язок наявного захворювання з проходженням служби в ОВС з втратою працездатності в розмірі 40%.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2017, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 752/9524/17, зокрема зобов`язано ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» скласти висновок та прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб, станом на 01.03.2017.

На виконання вказаного судового рішення ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» склало висновок та прийняло рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, яку було вибачено позивачу у розмірі 240 000, 00 грн (150 * 1600, 00 грн (розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.03.2017).

При проведенні планового повторного огляду з 01.03.2018 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності і встановлено зв`язок наявного захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ з втратою працездатності в розмірі 65%, що підтверджується довідкою МСЕК від 05.04.2018 серії АВ № 0968372.

25.05.2018 та 31.07.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому вищої групи інвалідності. Відповідач листом «Про розгляд заяви» від 13.08.2018 № Б-39/51-01-18 відмовив у задоволенні заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому вищої групи інвалідності керуючись.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 826/13130/18, яке набрало законної сили, зокрема зобов`язано ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.05.2018 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ у спосіб, передбачений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (далі - Порядок № 4).

Листом від 23.05.2019 № 2136/51/01-2019 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення виплати одноразової грошової допомоги, оскільки на виконання вказаного рішення у справі № 826/13130/18 позивачу підлягає нарахуванню одноразова грошова допомога у розмірі, визначеному за формулою 90 (кількість розмірів) * 1762, 00 грн (розмір прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018) = 158 580, 00 грн. Тобто одноразова грошова допомога позивачу була виплачена з надлишком у розмірі 81 420, 00 грн (240 000, 00 грн - 158 580, 00 грн), у зв`язку із чим відсутні підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце у період походження служби в ОВС.

Не погоджуючись із такою відмовою ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII), так і статті 97 Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Оскільки ІІІ група інвалідності позивачу вперше встановлена згідно акта огляду МСЕК від 14.03.2017 з 01.03.2017, а тому за наявності підстав, така допомога може бути призначена відповідно до статті 97 Закону № 580-VIII.

Крім того, за правилами статті 78 Закону № 580-VIII служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховується до стажу служби в поліції.

Відповідно до пункту 13 Прикінцевих положень цього закону працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

За правилами статті 102 Закону № 580-VIII та статті 17 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) служба в органах внутрішніх справ зараховується до вислуги років для призначення пенсії поліцейським.

Таким чином, оскільки період служби в органах внутрішніх справ зараховується до стажу служби поліцейських, в тому числі і для призначення пенсії, а тому отримання захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, внаслідок якого встановлено інвалідність, породжує право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 статті 97 Закону № 580-VIII, згідно із яким визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Розміри одноразової грошової допомоги визначені у статті 99 Закону № № 580-VIII, згідно із якою розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

а) I групи - 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно із частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, затверджено Порядком № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Так, згідно із пунктом 8 розділу IV «Призначення і виплата ОГД» Порядку № 4 якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

Суд зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності поліцейському внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

При цьому, суд звертає увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право на отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду.

Судом встановлено, що як при первинному огляді позивача при встановленні йому ІІІ групи інвалідності так і при повторному огляді, при якому йому було визначено ІІ групу інвалідності, встановлення позивачу інвалідності спочатку ІІІ групи, а потім ІІ групи, було обумовлено зв`язком із захворюванням, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Суд констатує, що позивач має право на отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру.

Разом з цим, при встановленні позивачу III групи інвалідності внаслідок причин, зазначених у пункті 4, а саме визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті мала бути призначена одноразова грошова допомога у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Натомість на виконання судового рішення у справі № 752/9524/17, яке набрало законної сили, відповідач склав висновок та прийняв рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, яку було вибачено позивачу у розмірі 240 000, 00 грн (150 * 1600, 00 грн (розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.03.2017), як поліцейському, якому інвалідність визначена внаслідок причин, зазначених у пункті 3, а саме визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Водночас при встановленні позивачу II групи інвалідності внаслідок причин, зазначених у пункті 4 у позивача виникало право на прийняття відповідачем рішення про виплату йому 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення.

При цьому, з огляду на положення 8 розділу IV «Призначення і виплата ОГД» Порядку № 4 позивачу має бути виплачена різниця між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України» (заява №65518/01) у пункті 93 зазначив, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії», параграф 61).

З огляду на те, що при встановленні позивачу у 2017 році III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в ОВС одноразова грошова допомога мала бути йому призначена у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01.01.2017, що дорівнює 112 000, 00 грн (70*1600, 00 грн), при встановленні позивачу у 2018 році II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в ОВС одноразова грошова допомога мала бути йому призначена у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01.01.2018, що дорівнює 158 580, 00 грн (90* 1762,00 грн) та з урахуванням положень 8 розділу IV «Призначення і виплата ОГД» Порядку № 4 позивачу мала бути виплачена різниця між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності у розмірі 46 580, 00 грн (158 580, 00 грн - 112 000, 00 грн).

Таким чином, оскільки загалом позивачу мало бути виплачено 158 580, 00 грн одноразової грошової допомоги за встановлення йому ІІІ та ІІ груп інвалідності, натомість виплачено 240 000, 00 грн на виконання судового рішення у справі № 752/9524/17, відсутні підстави для виплати позивачу різниці у розмірах одноразової грошової допомоги у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Доказів понесення відповідачем витрат суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Держаної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя О.М. Чудак