Справа № 420/22981/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/22981/21
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Крусяна А.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 року у справі № 420/22981/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження

У С Т А Н О В И В :

22 листопада 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» (далі позивач, скаржник) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2020 року за №413.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» є балансоутримувачем, який утримує багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

У свою чергу, розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2020 року за №413 на підставі звернення громадянки ОСОБА_1 , було присвоєно відповідні номери нежилим приміщенням та машино-місцям, що розміщені в нежилому приміщенні підвалу житлового будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 згідно до наведеному в оскаржуваному розпорядженні переліку.

Позивач стверджував, що ОСББ «Мукачевський» здійснюючи функції щодо забезпечення і захисту прав та інтересів співвласників на належне утримання багатоквартирного будинку у відповідності до статуту та норм чинного законодавства України, ознайомившись із розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2020 року за №413, а також документами, які слугували підставами для його прийняття, дізналося про порушення своїх прав та інтересів відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Покликаючись на Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №809 від 28.07.2009 року та приписи Тимчасового порядку реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року №367, позивач уважає, що органом місцевого самоврядування під час прийняття спірного розпорядження не дотримано вимог Правил надання адрес об`єктам нерухомого майна.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 року провадження у справі №420/22981/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження від 02.10.2020 року №413 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що спір, який є предметом даного розгляду не є публічно-правовим.

Суд першої інстанції зазначив, що в даній адміністративній справі позивач не знаходиться з органом місцевого самоврядування у відносинах, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а правові наслідки, до яких може призвести задоволення позову, виникають для третьої особи в справі - особи, яка є власником нежилих приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Покликаючись на усталену практику, зокрема, Великої палати Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі за №420/288/20, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження є вимогами, підґрунтям яких є оскарження права власності ОСОБА_1 на нежилі приміщення та машино-місця (самостійні об`єкти нерухомості), які утворилися шляхом поділу нежилих приміщень підвалу за адресою АДРЕСА_1 . Тому, на думку суду, даний спір не є публічно-правовим, оскільки не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

Ураховуючи суб`єктний склад сторін, судом зазначено, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський», не погодившись із вказаною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року, подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник звертає увагу суду, що правовими підставами для скасування ухвали суду першої інстанції слугує пункт 1 частини 1 статті 19 КАС України, за яким юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Як наполягає скаржник, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року, частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, що означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод.

Зазначена норма Конституції України кореспондується з частиною 1 статті 5 КАС України, де визначено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.

Представник ОСББ «Мукачевський» наголошує, що підстави та предмет позову, зміст позовних вимог не мають приватноправового характеру й не вирізняються наявністю приватноправових відносин, оскільки позивач, звернувшись з даним позовом, не просить суд про захист приватного права чи інтересу, у тому числі набуття, здійснення, припинення права власності.

Відтак, є помилковим, на думку скаржника, застосування судом першої інстанції положень п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, адже спір не обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу під час звернення до адміністративного суду у цій справі.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту установлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як з`ясовано судовою колегією, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року №2206-ХХІІІ, Одеська міська рада надала ТОВ «ГАЛІ» земельну ділянку площею 0,5607 га, за адресою АДРЕСА_1 , у тимчасове короткострокове користування, на умовах оренди, терміном на 3 роки, для будівництва, експлуатації та обслуговування 9-ти поверхового 4-х секційного жилого будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями, підземним гаражем-стоянкою та артезіанською свердловиною.

У подальшому, житловий комплекс, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , переданий з балансу ТОВ «ГАЛІ» на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» згідно до Акту приймання-передачі житлового комплексу від 22 червня 2005 року.(т.1 а.с.27-31)

13.09.2021 року позивачем отримано відповідь на адвокатський запит, з якої слідує, що відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на нежилі приміщення підвалу, серія САА №449691 від 14.12.2004 року та дублікату №САЕ 573652 від 14.12.2011 року, об`єкт нерухомості, який в цілому складається з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 3778,2 кв.м., та розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить громадянці ОСОБА_1 на праві приватної власності.(т.1 а.с.33-38)

На підставі звернення громадянки ОСОБА_1 , висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 18.09.2020 року за №3137/09-20, розробленого ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації», розпорядженням Приморської районної адміністрації від 02.10.2020 року за №413 присвоєно відповідні номери нежилим приміщенням та машино-місцям, що розміщені в нежилому приміщенні підвалу житлового будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 згідно до переліку.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 16.11.2021 року №285078842 за ОСОБА_1 було проведено державну реєстрацію права власності на самостійні нежилі приміщення та машино-місця (самостійні об`єкти нерухомості), що утворилися шляхом поділу нежилих приміщень підвалу.(т.1 а.с.44-75)

Позивач не погоджуючись із розпорядженням Приморської районної адміністрації від 02.10.2020 року №413, уважаючи його таким, що порушує права та інтереси ОСББ «Мукачевський», звернувся до суду з відповідними вимогами.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно до положень частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Так, як з`ясовано судовою колегією, у відповідності до дублікату свідоцтва про право власності на нежилі приміщення підвалу, серія НОМЕР_1 від 14.12.2004 року та дублікату №САЕ 573652 від 14.12.2011 року, об`єкт нерухомості, який в цілому складається з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 3778,2 кв.м., та розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить громадянці ОСОБА_1 на праві приватної власності.(т.1 а.с.33-38)

Як слідує з матеріалів справи, 29.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою, у якій просила присвоїти адресу нежитловим приміщенням та машино-місцям, що розміщені в нежилому приміщенні підвалу житлового будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі звернення громадянки ОСОБА_1 , розпорядженням Приморської районної адміністрації від 02.10.2020 року за №413 присвоєно відповідні номери нежилим приміщенням та машино-місцям, що розміщені в нежилому приміщенні підвалу житлового будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 згідно до Переліку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСББ «Мукачевський» просило визнати протиправним та скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2020 року за №413.

За змістом позовної заяви визнання протиправним і скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2020 року за №413 спричинено необхідністю захисту прав ОСББ «Мукачевський» як балансоутримувача, забезпечення і захисту прав та інтересів співвласників на належне утримання багатоквартирного будинку у відповідності до статуту та норм чинного законодавства України.

Водночас, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження щодо присвоєння відповідних номерів нежилим приміщенням та машино-місцям, які розміщені в нежилому приміщенні підвалу житлового будинку, не мав публічно-правових відносин з позивачем.

Оскаржуване розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2020 року за №413 стосувалось прав третьої особи в справі ОСОБА_1 , яка є власником нежилих приміщень, а не позивача.

Слід зазначити, статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із волевиявленням (діями) власника щодо належного на праві власності нерухомого майна (нежилих приміщень) в силу приписів ст. 319 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів наголошує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки поглинається спором про право цивільне.

Суд апеляційної інстанції також враховує, у рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 Конституційний Суд України установив, положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному, а реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Згідно із висновками Конституційного Суду України, що сформовані у рішенні від 09.09.2010 року №19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 24.12.2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав та свобод людини і громадянина.

В Україні систему судів утворено згідно із положеннями статей 6, 124, 125 Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 5); суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення (частини перша статті 18). Головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура. Процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.

На підставі положень Конституції України про судову спеціалізацію (частина перша статті 125) і про гарантування кожному права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина 2 статті 55) в Україні утворено окрему систему судів адміністративної юрисдикції. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень визначено як безпосереднє завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України). Адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Системний аналіз вказаних норм Конституції та законів України дає підстави стверджувати, що розмежування юрисдикційних повноважень у межах спеціалізації судів підпорядковано гарантіям права на ефективний судовий захист.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених прав, що виникають із цивільних відносин, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції, з урахуванням приписів п.1 ч.1 ст.238 КАС України, дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Вирішуючи спір, апеляційний суд враховує висновки викладені, Верховним Судом у постановах 06.07.2022 року у справі №440/2461/20, від 21.02.2021 року у справі №420/295/20, від 17.02.2021 року у справі №480/945/20.

Приписи ст. 316 КАС України передбачають, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 року у справі № 420/22981/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мукачевський» до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.