Справа № 640/25318/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року м. Київ № 640/25318/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16, ), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову, викладену у листі від 17.08.2021 року № 21528-21342/М-02/8-2600/21 Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України м. Києві виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу , яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що станом на час призначення пенсії позивач працював в комунальному закладі на посаді медичної сестри, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і має стаж на такій роботі більше 30 років, не отримував пенсію, а тому відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на отримання грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на закони України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011, та зазначає про відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачу, оскільки на день звернення за призначенням пенсії, відсутній необхідний пенсійний вік.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2012.

22.04.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просила виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки вона має понад 30 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та до звернення за призначенням пенсії іншої пенсії не отримувала.

Листом від 17.08.2021 №21528-21342/М-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відсутність правових підстав для виплати грошової допомоги, оскільки відповідно до матеріалів пенсійної справи на день звернення за призначенням пенсії відсутній необхідний пенсійний вік передбачений Порядком.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції України).

Відповідно до п. 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон №1058-IV), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних законодавчих положень Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок №1191).

Пунктом 2 Порядку №1191 визначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (надалі - Перелік №909).

У свою чергу, п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788-XII) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я після досягнення ними 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Зміст наведених норм права свідчить, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зокрема, з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (у даному разі 30 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» і «ж» ст. 55 Закону №1788-XII.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем не заперечується факт того, що у позивача на дату звернення до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про призначення пенсії був наявний необхідний спеціальний страховий стаж.

Так, відмова у виплаті грошової допомоги згідно з п. 1-7 розділу XV Закону №1058 слугувало те, що на думку відповідача, у позивача на дату звернення 22.04.2021 із заявою про призначення пенсії за віком у гр. ОСОБА_1 відсутній необхідний пенсійний вік, передбачений статтею 26 Закону №1058.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Разом з тим, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 22.04.2021, в той час, як гр. ОСОБА_1 буде 60 років лише 28.04.2021.

За таких обставин у відповідача не було підстав для висновку про відповідність позивача вимогам п. 7-1 р. XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.

Однак, суд звертає увагу позивача, що вона не позбавлена права повторно звернутися до відповідача із відповідною заявою з моменту досягнення 60 річного віку, а саме з 28.04.2021.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вказаних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа