Справа № 2-а-126/10
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 рокуСправа № 2-а-126/10 пров. № А/857/7825/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області про визнання дій протиправними, перерахунок пенсії, її виплату та стягнення боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2010 року (суддя Горегляд О.І., м.Кузнецовськ), -

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області (далі УПФ) в якому просила:

зобов`язати відповідача починаючи з 01.11.2009 призначити та виплачувати позивачу на період встановлення та продовження інвалідності пенсію по інвалідності в розмірах встановлених статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII);

стягнути з відповідача заборгованість по пенсії за минулий період в сумі 135536,55 грн.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2010 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФ щодо не проведення перерахунку і виплати державної пенсії ОСОБА_1 , як інваліду ІІ групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно з статті 54 Закону № 796-XII. Зобов`язано УПФ перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію, як інваліду ІІ групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно з статті 54 Закону № 796-XII в розмірі не меншому 8 мінімальних пенсій за віком, з 20.10.2006 до 01.01.2008 та з 22.05.2008 до теперішнього часу, тобто до 15.11.2010. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що порядок обчислення пенсії по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається, а також конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Зазначає, що виключно законом про Державний бюджет на поточний рік визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове призначення.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до частини першої статті 311 КАС, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що УПФ допустило протиправну бездіяльність, так як не здійснило перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії, як інваліду 2 групи, відповідно до статті 54 Закону № 796-XII. Відповідачем не доведено, що допущена ним бездіяльність є правомірною.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 20.10.2006 ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та інвалідом другої групи внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою від 14.10.2010 серія РВН № 164181.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» (далі Постанова №106) м.Кузнецовськ Рівненської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі № 796-XII.

Згідно з частиною четвертою статті 54 наведеного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 49 Закону № 796-XII визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорій 1, 2, 3 та 4, це зокрема: державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За правилами частини першої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

При визначенні розміру державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV). Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з частиною третьою статті 67 Закону № 796-XII у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Для здійснення такого перерахунку пенсії непотрібне звернення пенсіонера, так як цей перерахунок пенсії має проводити орган Пенсійного фонду України відповідно до вимог діючого законодавства України з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Підпунктами 9, 12, 15 і 17 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 39, 50, 54 Закону № 796-XII були внесені наступні зміни: частини першу та другу статті 39 замінити однією частиною такого змісту: Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з цим частину третю вважати частиною другою; текст статті 50 викласти в такій редакції: Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам І групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам ІІ групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам ІІІ групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами; частини третю і четверту статті 54 замінити чотирма частинами такого змісту: У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ІІ групі інвалідності 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, по ІІІ групі інвалідності 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 -1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ІІ групі інвалідності 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ІІІ групі інвалідності 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ІІ групі інвалідності 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по ІІІ групі інвалідності 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї 100 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника, визначеної згідно із зазначеною статтею, що розподіляється між ними рівними частками. До непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. У зв`язку з цим частину п`яту вважати частиною сьомою; частину третю статті 67 викласти в такій редакції: Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зазначені зміни були визнані неконституційними.

Відповідно до вимог частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 22.05.2008 статті 39, 50, 54 Закону № 796-XII діють в попередній редакції.

В даному випадку судом встановлено, що УПФ допустило протиправну бездіяльність, так як не здійснило перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії, як інваліду ІІ групи, відповідно до статті 54 Закону № 796-XII. Відповідачем не доведено, що допущена ним бездіяльність є правомірною. Отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в межах обґрунтованості заявлених вимог.

В частині відмови у задоволені позову рішення суду не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не права робити висновки в цій частині.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2010 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний