Справа № 640/30066/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 червня 2022 року 11:11 № 640/30066/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (02660, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20)

до Державної екологічної інспекції України (01042, м. Київ, пров.

Новопечерський, 3, корп. 2)

третя особа Державна екологічна інспекція Столичного округу (03035, м. Київ, вул.

Митрополита Василя Липківського, 35, корп. 2)

про визнання протиправним та скасування пунктів 6, 10, 14, 15, 18 припису від 20

серпня 2020 року,-

за участю:

представників позивача - Годованець Л.Ю., Пирогівського В.В.,

представника відповідача - не прибув,

представника третьої особи - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України (надалі по тексту також - відповідач), за участю третьої особи - Державної екологічної інспекції Столичного округу, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати пункти 6, 10, 14, 15, 18 припису Державної екологічної інспекції України від 20 серпня 2020 року.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що Уніфікована форма акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів не передбачає розділу «Загальна характеристика господарювання, що перевіряється», тобто акт не відповідає затвердженій наказом Міненерго від 26 листопада 2019 року №450 Уніфікованій формі акту. Крім того, на думку представника позивача, акт не містить опису фактичних обставин та відповідних доказів щодо порушення, яке було здійснено.

Також представник позивача зазначив, що Товариство не погоджується з пунктами 6, 10, 14, 15, 18 спірного припису, прийнятого за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) з підстав передчасності їх прийняття, адже Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» не допускалися порушення природоохоронного законодавства, а інспекторам в період проведення перевірки надана в повному обсязі вся запитувана інформація.

В ході судового розгляду даної справи представники позивача заявлені вимоги підтримали повністю.

У відзиві на адміністративний позов представник Державної екологічної інспекції України повідомив, що Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності та Уніфікованою формою акту, затвердженою наказом Мінекоенерго від 26 листопада 2019 року №450, не передбачено наявності розділів. Водночас, наявність загальної характеристики суб`єкта господарювання та відомості про стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання жодним чином не суперечить чинному законодавству та не вказує на протиправність акту від 13 серпня 2020 року №4.1-001.

Крім того, представник відповідача вказав, що спірні пункти припису є правомірними та прийняті з метою приведення діяльності позивача у відповідність до вимог чинного законодавства.

Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, у якій стверджував, що наявність загальної характеристики суб`єкта господарювання та відомості про стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання суперечить чинному законодавству. Додатково представник Товариства вказував про відсутність конструктивних, технічних та економічних можливостей виконання пункту 10 спірного припису, а також специфіку роботи паливно-енергетичного комплексу в опалювальний сезон, що призводить до неможливості виконання пункту 14 оскаржуваного припису.

У запереченнях на відповідь на відзив представник Державної екологічної інспекції України зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. При цьому, позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень шляхом недотримання Уніфікованої форми акту, які могли б вплинути на кінцевий результат у вигляді винесення оскаржуваного припису від 20 серпня 2020 року №001.

Також представник відповідача просив врахувати твердження позивача щодо відсутності у нього можливості виконання пунктів 10, 14 спірного припису, що свідчить про намір позивача його виконати та, як наслідок, відсутність протиправності.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що у період з 31 липня 2020 року по 13 серпня 2020 року на підставі наказу №262 від 28 липня 2020 року та №264 від 29 липня 2020 року, згідно направлення від 28 липня 2020 року №20 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» за місцем здійснення господарської діяльності Товариства, за результатами якого складено відповідний акт від 13 серпня 2020 року.

За результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) встановлено наявність порушень вимог законодавства, а саме:

- не в повній мірі визначено склад і властивості відходів, що утворюються, а саме не враховано тару пакувальну (поліетилен, пластик, папір тощо);

- не ведеться первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів тари пакувальної (папір, поліетилен, пластик), що утворюються, збираються та зберігаються за формою 1-ВТ ведеться;

- не забезпечено утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в якій знаходилася продукція підприємств, установ та організацій, або укладання угод з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію;

- допущено змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки;

- допущено помилку при оформленні статистичної звітності «Утворення та поводження з відходами» за 2019 рік, форма №1-відходи по відходах відпрацьованих акумуляторах;

- у паспортах газопилоуловлюючих установок (ДВ №2, ДУ №8), (ДВ №3, ДУ №9), (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №20), (ДВ №23), (ДВ №32) - відсутні креслення установок очистки газу в розрізі;

- у паспортах газопилоуловлюючих установок (ДВ №2, ДУ №8), (ДВ №3, ДУ №9), в пункту 5.1. - експлуатаційні показники роботи установки очистки газу (таблиця 1.1) не заповнені рядки 7 та 8 - витрати та тиск води (розчину) на зрошення по кожному апарату очистки газу;

- оригінали актів перевірки відповідності фактичних параметрів роботи установки очистки газу проектним на джерелі викиду не додаються до паспорту газопилоуловлюючих установок;

- на установках очистки газу - циклон типу ЛИОТ ?500 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон Гипродревпром Ц-676 (ДВ №19), циклон типу ЛИОТ ?500 (ДВ №20), циклон власного виробництва ?630 (ДВ №23), циклон типу ЛИОТ ?520 (ДВ №35), циклон СИОТ №4 (ДВ №42), (ДВ №43) - не обладнано місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата;

- в усіх паспортах газопилоуловлюючих установок в пункті 7 - відомості про проведені ремонти, заміну або модернізацію установки очистки газу не відображена інформація щодо проведених ремонтів та зміни установок очистки газу під час їх експлуатації;

- не виконані заходи щодо скорочення викидів забруднюючих речовин (термін виконання заходів - 31 грудня 2019 року) передбачені умовами дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-07 від 04 вересня 2019 року, а саме: зниження викидів речовин у вигляді суспензованих твердих частинок недиференційованих за складом. Заміна існуючих апаратів мокрого очищення димових газів від золи за котлоагрегатами К-9 (ТП -13) на електрофільтри ЄГУ 140-24-15-7WS640-400-3;

- відповідно до наданого переліку автомобільної техніки автогосподарства паливно-транспортного цеху на підприємстві обліковується 19 одиниць автотранспорту. ТОВ «Євро-Реконструкція» не здійснюється виробничий контроль за відпрацьованими газами автомобілів;

- ТОВ «Євро-Реконструкція» допущено перевищення добового ліміту забору поверхневих вод, встановленого у дозволі на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року №98/КІ/49д-18 (31712,36 куб.м на добу), а саме: у період з 16-23.02.2019, 25.02.2019, 01-24.03.2019, 26-31.03.2019, 01-09.04.2019, 01-28.11.2019, 01.12.2019, 03-04.12.2019, 09-27.12.2019, 04.01.2020, 07-17.01.2020, 25-31.01.2020, 07-17.01.2020, 25-31.01.2020, 01.02.2020, 03.02.2020, 05.02.2020, 07.02.2020, 11.02.2020, 14.02.2020, 23.02.2020, 02-12.03.2020, 20-25.03.2020;

- поверхневий водозабір обладнано рибозахисною системою. Водолазне обстеження рибозахисної системи проводилось у 2016 році;

- спостережувальна свердловина №СКВ-2, яка розташована на території золовідвалу знаходиться у неналежному стані, а саме: до свердловини є вільний доступ, саніторно-захисна зона утримується в неналежному стані;

- паспорти на спостережувальні свердловини №№СКВ-36, СКВ-5, СКВ-6, СКВ-7, СКВ-8 не розроблені;

- невідповідність фактичного водовідведення умовам дозволу на спеціальне водокористування (скид зворотних вод у р. Дніпро (Канівське водосховище) здійснюється по двом випускам замість одного наведеного у дозволі).

18 серпня 2020 року №22/1640 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» подало зауваження до акту від 13 серпня 2020 року №4.1-001.

20 серпня 2020 року Державною екологічною інспекцією України винесено припис №001, яким приписано, зокрема:

- пройти процедуру оцінки впливу на довкілля та отримати рішення про провадження планової діяльності рекультивація місця видалення відходів (МВВ) - золошлаковідвалу (п.6);

- обладнати місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата на установках очистки газу - ЛИОТ ?500 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон Гипродревпром Ц-676 (ДВ №19), циклон типу ЛИОТ ?500 (ДВ №20), циклон власного виробництва ?630 (ДВ №23), циклон типу ЛИОТ ?520 (ДВ №35), циклон СИОТ №4 (ДВ №42), (ДВ №43) (п.10);

- не допускати перевищення добового ліміту забору поверхневих вод з Дарницького каналу (п.14);

- провести обстеження рибозахисних споруд, встановлених на водозаборі поверхевих вод у Дарницькому каналі (п.15);

- відкоригувати дозвіл на спеціальне водокористування №98/КІ/49-д-18 від 12 жовтня 2018 року щодо здійснення скиду у р. Дніпро (Канівське водосховище) через два випуски, а не через один (п.18).

Незгода позивача із вказаними пунктами припису від 20 серпня 2020 року зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - це невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров`я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначаються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року №1264-XII (надалі по тексту також - Закон №1264-XII).

Відповідно до статті 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 35 Закону №1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Пунктами «а» та «е» частини 1 статті 20-2 Закону №1264-XII встановлено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію; щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі;

е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 (далі - Положення №275) передбачено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Крім того, пунктом 7 Положення №275, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відтак, відповідач наділений повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з цих питань.

При цьому, повноваження відповідача щодо проведення перевірки дотримання ТОВ «Євро-реконструкція» вимог природоохоронного законодавства не заперечуються.

В частині тверджень позивача про те, що в акті перевірки зазначена загальна характеристика суб`єкта господарювання, що перевіряється та відсутність у ньому опису фактичних обставин та відповідних доказів щодо порушення, суд враховує наступне.

Так, Уніфікована форма акта затверджена наказом Мінекоенерго від 26 листопада 2019 року №450.

Суд зазначає, що складений за результатами перевірки акт відповідає за формою та структурою, яка затверджена вищевказаним наказом. При цьому, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Уніфікованою формою акту, затвердженою наказом Мінекоенерго від 26 листопада 2019 року, не передбачено наявності розділів.

Крім того, суд враховує, що загальна характеристика суб`єкта господарювання, що перевіряється, не відображена у вигляді окремого розділу, а є складовою опису виявлених порушень, що не суперечить положенням чинного законодавства.

Суд наголошує на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, проте, звертає увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Суд вказує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року в справі №813/1790/18.

Відтак, в даній частині доводи позивача не приймаються судом до уваги як такі, що спричинюють протиправність проведеної перевірки та як наслідок спірного припису.

Стосовно оскарження позивачем пункту 6 припису від 20 серпня 2020 року, суд зазначає, що під час проведення позапланового заходу відповідачем було встановлено, що на час проведення перевірки процедура з оцінки впливу на довкілля та рішення про провадження планової діяльності рекультивація місця видалення відходів (МВВ) - золошлаковідвалу не розпочата.

Так, на усунення порушень вимог природоохоронного законодавства Державною екологічною інспекцією України внесено припис від 20 серпня 2020 року, пунктом 6 якого приписано пройти процедуру Оцінки впливу на довкілля та отримати рішення про провадження планової діяльності рекультивація місця видалення відходів (МВВ) - золошлаковідвалу.

Позивач вказує, що на час проведення позапланової перевірки експлуатація золошлаковідвалу здійснювалася на підставі та з дотриманням вимог чинного Висновку державної екологічної експертизи №7-03/12-9468/10-16 від 18 травня 2016 року та за наявності позитивної відповіді Міндовкілля стосовно можливості подачі документів на коригування Дозволу на викиди №-00202 від 27 січня 2017 року.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що Міністерством екології та природних ресурсів України видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро- реконструкція» дозвіл на викиди №00-00202 (зберігання золошлаків) терміном дії з 27 січня 2017 року по 27 січня 2024 року.

Доцільно зауважити, що правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23 травня 2017 року №2059-VIII, який набрав чинності 18 грудня 2017 року (надалі по тексту також - Закон №2059-VIII).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 1 Закону №2059-VIII вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №2059-VIII здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Оцінці впливу на довкілля не підлягає планована діяльність, спрямована виключно на забезпечення оборони держави, ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, наслідків антитерористичної операції на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» отримано висновок державної екологічної експертизи від 18 травня 2016 року №7-03/12-9468/10-16 по матеріалам оцінки впливів на навколишнє середовище теплоелектроцентралі Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 та золошлаковідвалу, а саме проекту місця видалення відходів (зберігання золошлаків ТОВ «Євро-реконструкція»), що розташована в м. Києві по вул. Здолбунівській.

Проект «Реконструкція системи газоочисних установок на вул .Гната Хоткевича, 20 у Дніпровському районі м. Києва» був розроблений з метою поетапного зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та для виконання Національного плану скорочення викидів, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року №796.

Екологічна експертиза проводилася у складі комплексної державної експертизи, проведеної державним підприємством ЦС ДП «Укрдержбудекспертиза» (експертний звіт №00-1275-17/ЦБ щодо розгляду проектної документації за техніко-економічним обґрунтуванням «Реконструкція системи газоочисних установок на вул. Гната Хоткевича (колишня вул. Червоногвардійська), 20 у Дніпровському районі м. Києва, затверджено 11 грудня 2017 року).

За змістом статті 2 Закону №2059-VIII (в редакції станом на дату проведення перевірки) оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:

1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону;

2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7,8 та 14 цього Закону;

3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації;

4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини;

5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Ураховуючи викладене, висновок державної екологічної експертизи від 18 травня 2016 року №7-03/12-9468/10-16 по матеріалам оцінки впливів на навколишнє середовище теплоелектроцентралі ТОВ «Євро-Реконструкція», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Гната Хуткевича, 20 та золошлаковідвалу, а саме проекту місця видалення відходів (зберігання золошлаків ТОВ «Євро-Реконструкція»), що розташована в м. Києві по вул. Здолбунівській, одержаний до введення в дію Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а відтак - має статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Також суд враховує, що основною метою розробки та реалізації проекту реконструкції газоочисного устаткування ТЕЦ Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» є заміна газоочисного устаткування - мокрих скруберів та труб вентурі, сучасними електрофільтрами, що дозволить серед іншого відмовитися від використання золошлаковідвалу з подальшим його закриттям. Реалізація даного проекту здійснюватиметься за рахунок заміни технології гідравлічного видалення золи та шлаку на їх сухе видалення, зі зберігання у силосах на території ТЕЦ. При цьому, граничним строком будівництва електрофільтрів (у відповідності до останніх змін) вказано 31 грудня 2022 року.

За результатами звернення позивача щодо внесення змін до дозволу на викиди №-00202 від 27 січня 2017 року в частині приведення строків реконструкції системи газоочищення з переводом на сухе золовидалення, останнім отримано від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України позитивний висновок стосовно можливості подання документів на коригування дозволу, що підтверджується змістом листа від 11 серпня 2020 року №04/1595.

З урахуванням наведеного в сукупності, на думку суду, вимога відповідача, викладена у пункті 6 оскаржуваного припису, є протиправною, а такий пункт припису підлягає скасуванню в судовому порядку.

В частині оскарження пункту 10 оскаржуваного припису, суд враховує наступне.

Як вбачається з акту відповідача №4.1-001, складеного 13 серпня 2020 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ТОВ «Євро-Реконструкція», перевіркою виявлено порушення підпункту 3.2.4., пункту 3, розділу 3 Правил, затверджених наказом Мінприроди №52 від 06 лютого 2009 року (зареєстровані Мінюстом від 13 квітня 2009 року №327/16343), на установках очистки газу - циклон типу ЛИОТ 0550 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон Гипродревпром Ц-675 (ДВ №19), циклон типу ЛИОТ 0500 (ДВ №20), циклон власного виробництва 0630 (ДВ №23), циклон типу ЛИОТ 0520 (ДВ№35), циклон СИОТ №4 (ДВ №42), (ДВ №43) не обладнано місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку та вході та виході з апарата.

Підставами для скасування зазначеного пункту 10 припису позивач вказує, що на кожному джерелі викиду на вході з апарату очистки газу наявні точки відбору проб для проведення виробничого контролю відповідно до Дозволу на викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами Товариства №-07 від 04 вересня 2019 року.

Водночас, відповідні відомості відсутні в зазначеному дозволі, а як повідомив відповідач та не спростовано позивачем, паспорти газоочисних установок, які були направлені на адресу Державної екологічної інспекції України в ході проведення перевірки, таких даних не містять.

При цьому, навіть наявність на кожному джерелі викиду на вході та виході з апарату очистки газу (ГОУ) точки відбору проб не відповідає вимогам чинного законодавства щодо необхідності обладнання ГОУ саме місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата, розташованими та обладнаними згідно з чинним законодавством.

Суд також враховує, що позивач частково виконав вимоги пункту 10 спірного припису, що підтверджується змістом листа від 30 жовтня 2020 року №04/2123 «Про виконання вимог припису», згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» здійснено зміни до пилогазоочисного устаткування, зокрема, на установках очистки газу - циклон типу ЛИОТ 0550 (ДВ №6), (ДВ №16), (ДВ №32), циклон типу ЛИОТ 0500 (ДВ №20), циклон типу ЛИОТ 0520 (ДВ№35).

На думку суду, доводи позивача про те, що виробничий контроль за викидами здійснюється із залученням спеціалізованої підрядної організації - Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехсервіс» відповідно до укладеного договору жодним чином не відміняє та не заміняє необхідність дотримання позивачем норм чинного природоохоронного законодавства.

При цьому, позивачем не надано доказів виконання умов укладеного договору в частині здійснення виробничого контролю за викидами.

Стосовно тверджень позивача про те, що газоочисне устаткування Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» введено в експлуатацію до вступу в дію ДСТУ 8725:2017 та ДСТУ 8812:2018, а з огляду на те, що нормативно-правові акти зворотньої дії не мають, то виробничий контроль за викидами підприємство здійснює у наявних точках відбору проб, суд враховує наступне.

Так, за змістом пунктів 1.3, підпункту 3.2.4 пункту 3.2, 4.4 Правил технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 06 лютого 2009 року №52 (надалі також - Правила №52): вимоги цих Правил є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, експлуатують ГОУ.

ГОУ повинні бути обладнані: місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата (кожного ступеня очищення), розташованими та обладнаними згідно з чинним законодавством.

ГОУ повинні бути обладнані місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході і на виході з апарата (кожного ступеня очищення) згідно з чинним законодавством.

Отже, вказаними Правилами чітко визначено, що ГОУ повинні бути обладнані місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та виході з апарата (кожного ступеня очищення), розташованими та обладнаними згідно з вимогами саме чинного законодавства.

Відтак, посилання позивача на те, що ДСТУ 8725:2017 та 8812:2018 набрали чинності після введення газоочисних установок підприємства в експлуатацію правового значення не мають, адже суб`єкти господарювання та відповідальні посадові особи, які продовжують користуватися ГОУ уже в період дії нових ДСТУ не звільняються від обов`язку щодо виконання вимог чинного законодавства і міжнародних зобов`язань держави, в т.ч. стосовно приведення у відповідність устаткування до вимог природоохоронного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що позивач посилався на оскарження в судовому порядку постанови про накладення адміністративного стягнення №000458 від 11 серпня 2020 року (справа №755/11951/20), складеної у зв`язку з порушенням правил експлуатації встановлених споруд, устаткування, апаратури для очищення і контролю викидів в атмосферне повітря: а саме - не обладнано установки очистки газу місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та на виході установки.

Однак, 24 грудня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено рішення про відмову у задоволенні позову начальника виробничо-технічного відділу ТОВ «Євро-реконструкція» до Державної екологічної інспекції Столичного округу про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, що свідчить про підтвердження факту скоєного адміністративного правопорушення відповідальною особою щодо порушення правил експлуатації встановлених споруд, устаткування, апаратури для очищення і контролю викидів в атмосферне повітря в частині не обладнання установки очистки газу місцями відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку на вході та на виході установки.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування пункту 10 спірного припису та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Стосовно оскарження пункту 14 припису, яким приписано не допускати перевищення добового ліміту забору поверхневих вод з Дарницького каналу, представник позивача в обґрунтування своїх вимог вказує, що: ТЕЦ є підприємством з чіткою сезонністю виробництва, про що свідчить різниця у виробітку електричної та теплової енергії в літній та зимовий період. Споживання природного газу в період осінньо-зимового максимуму обмежена, що потребує максимального використання вугілля із пропорційним збільшенням витрат дніпровської води для золовловлення, внутрішнього та зовнішнього шлакозоловидалення; в опалювальний період значно збільшується споживання дніпровської води, що використовується для приготування зм`якшеної води для підживлення тепломереж зони теплопостачання ТОВ «Євро-реконструкція», рівень якого значно перевищує розрахунковий; збільшений забір води для технологічних потреб в зимовий період викликаний необхідністю дотримання графіку надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та переважаючого споживання в якості палива вугілля замість природного газу.

В той же час, статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Пунктом 3 частини першої статті 44 Водного кодексу України водокористувачів зобов`язано дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Норми чинного законодавства відповідно до пунктів 1 та 3 статті 44 Водного кодексу України водокористувачів зобов`язують: економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Суд враховує, що основним твердженням позивача щодо протиправності пункту 14 припису є неможливість виконання вимог такого пункту. Водночас, факт перевищення добового ліміту у визначені в акті періоди позивачем не заперечується.

При цьому, посилання позивача на форму первинної статистичної звітності 2-ТП-водгосп щодо споживання річного ліміту забору, на думку суду, жодним чином не спростовує правомірності вимоги щодо дотримання добового ліміту забору води, встановленого дозволом на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року № 98/КІ/49д-18, адже вказаний у дозволі ліміт стосується саме добового ліміту забору води.

Стосовно доводів представника позивача про те, що ним не було перевищено річні показники забору води, то відповідно і добові не могли бути перевищені, враховуючи сезонні коливання лімітів, оскільки дозволом на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року №98/КІ/49д-18, судом не приймаються як належним чином обгрунтовані, адже отриманим Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» дозволом передбачаються в т.ч. і добові ліміти забору води, а не один лише річний ліміт забору води, а сезонні коливання лімітів при видачі дозволу враховувалися в передбачені обсяги, як зазначено безпосередньо в цьому документі.

Водночас, доказів звернення позивача щодо необхідності збільшення лімітів забору води в цілому в перерахунку на добові ліміти протягом періоду дії дозволу матеріали справи не містять.

Щодо врахування так званого реверсу води в підрахунках використаної господарюючим суб`єктом протягом того чи іншого періоду води суд враховує, що чинні на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного припису нормативні акти не передбачають виділення при обрахунках реверсу із загального обсягу води, що відбирає даний суб`єкт для своїх потреб із водойми.

Зважаючи на те, що наведені представником позивача доводи не звільняють його від обов`язку, передбаченого пунктом 3 частиною 1 статті 44 Водного кодексу України, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування пункту 14 оскаржуваного припису відповідача.

Пунктом 15 спірного припису приписано позивачу провести обстеження рибозахисних споруд, встановлених на водозаборі поверхневих вод у Дарницькому каналі.

Так, відповідно до пунктів 7.1.2.18 та 7.1.2.20 ГКД 34.20.507-2003 «Технічна експлуатація електричних станцій і мереж. Правила» огляд підводних гідротехнічних споруд проводиться один раз на 5 років.

Відповідно до акту про придатність рибозахисних пристроїв до подальшої експлуатації від 27 липня 2016 року, копія якого надавалась відповідачу та міститься в матеріалах справи, рибозахисні споруди придатні до подальшої експлуатації.

З огляду на те, що огляд проводиться один раз на 5 років, враховуючи, що проведений огляд відбувся у 2016 році, то на думку суду вимога здійснити такий огляд у 2020 році є передчасною.

Також, суд звертає увагу, що відповідачем не наводиться жодних заперечень щодо протиправності пункту 15 оскаржуваного припису ні у відзиві на адміністративний позов, ні у запереченнях на відповідь на відзив.

Суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та достатні докази, які підтверджують протиправність пункту 15 спірного припису, відтак у суду наявні підстави для визнання його протиправним та скасування в судовому порядку.

У відповідності до пункту 18 припису від 20 серпня 2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» виставлено вимогу відкоригувати дозвіл на спеціальне водокористування №98/КІ/49-Д-18 від 12 жовтня 2018 року щодо здійснення скиду у р. Дніпро (Канівське водосховище) через два випуски, а не через один.

Підставами прийняття даного пункту припису зазначено те, що у позивача наявна невідповідність фактичного водовідведення умовам дозволу на спеціальне водокористування (скид зворотних вод у р. Дніпро (Канівське водосховище) здійснюється по двом випускам замість одного, наведеного у дозволі), що свідчить про порушення Товариством вимоги пункту 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України та недотримання умов дозволу на спеціальне водокористування.

Позиція позивача в частині оскарження вказаного пункту припису зводиться до того, що суб`єкт господарювання отримує дозвіл на спеціальне водокористування з розрахунку на кожний випуск (скид) окремо у зв`язку з тим, що гранично допустимі скиди (ГДС) встановлюються для випуску зворотних вод у конкретному місці водного об`єкту, а не на окрему трубу у даному випуску.

При цьому, пунктом 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України водокористувачів зобов`язано здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Як вбачається з отриманого позивачем дозволу на спеціальне водокористування від 12 жовтня 2018 року №98/КІ/499-18 передбачається здійснення скидів через один випуск у р. Дніпро (Канівське водосховище).

Водночас, статтею 49 Водного кодексу України та пунктом 3 Порядку видачі Дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №321, передбачено, що для отримання дозволу на спеціальне водокористування юридична або фізична особа, фізична особа- підприємець звертається до органів, зазначених у частині другій цієї статті із заявою, до якої додаються: обґрунтування потреби у воді з помісячним нормативним розрахунком водокористування і водовідведення; опис та схема місць забору води та скиду зворотних вод; нормативи гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин у водні об`єкти із зворотними водами (з розрахунком на кожний випуск (скид) окремо); затверджені індивідуальні технологічні нормативи використання питної води (для підприємств та організацій житлово-комунального господарства, суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення); копія правовстановлюючих документів на водні об`єкти (для орендарів водних об`єктів).

Суд зауважує, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» не заперечується факт здійснення скиду зворотних вод із двох труб, а не з одного випуску, як це передбачено дозволом на спеціальне водокористування №98/КІ/49д-18 від 12 жовтня 2018 року, що призводить до того, що викиди по другому з них не фіксують усіх обсягів скиду та дотримання кількісних нормативів, передбачених дозволом на спеціальне водокористування.

При цьому, на думку суду, безпідставним та законодавчо не підтвердженим є ототожнення позивачем понять випуску (скиду) зворотних вод саме із місцем як територією такого скиду, а не трубою, через яку здійснюється такий випуск (скид).

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем спірного пункту 18 припису та, як наслідок, відсутність підстав для його скасування в судовому порядку.

З огляду на вищенаведені доводи та висновки, у суду наявні підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не підтверджено правомірність всіх оскаржуваних в межах даної справи пунктів припису від 20 серпня 2020 року.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 6, 15 припису Державної екологічної інспекції України від 20 серпня 2020 року.

В іншій частині адміністративного позову - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (02660, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції України (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 3, корп. 2, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук