Справа № 320/12642/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ № 320/12642/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_5

про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , ел. пошта - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Київському окружному адміністративному суду позов до ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код - НОМЕР_4, ел. пошта - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (надалі - відповідач або Київський міський ТЦК та СП), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не виплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , грошової допомоги на поховання ветерана військової служби ОСОБА_2 відповідно до Закону України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , грошову допомогу на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ветерана військової служби ОСОБА_2 , яка передбачена ст. 7 Закону України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», в розмірі тримісячної пенсії померлого, але не менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 (суддя Лисенко В.І.) адміністративну справу № 320/12642/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021, вказану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Шейко Т.І.

Згідно з розпорядженням № 1051 від 11.11.2021 щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ вказану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2021 (суддя Пащенко К.С.) прийнято адміністративну справу № 320/12642/21 до свого провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

В якості підстав позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги на поховання, передбаченої ч. 5 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідач у відзиві зазначає, що з урахуванням положень Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» допомога у проведенні похорону здійснюється військовими комісаріатами, а виплата допомоги на поховання здійснюється у разі звернення іншими відповідними органами, тобто, з 01.01.2007 Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві, а тому ІНФОРМАЦІЯ_5 з 01.01.2007 виплату допомоги на поховання пенсіонерів не проводить. Тобто, до 01.01.2007 уповноваженим органом на призначення та перерахунок пенсії були військові комісаріати, а після 01.01.2007 уповноваженим органом на призначення та перерахунок пенсії стали головну управління Пенсійного фонду України. Отже, на думку відповідача, ним було правомірно рекомендовано звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з питання отримання одноразових виплат в разі смерті ветерана військової служби.

У відповіді на відзив позивач проти доводів ІНФОРМАЦІЯ_5 заперечила, зазначивши, що відповідач хибно вважає віднесення питання виплати грошової допомоги до компетенції Пенсійного фонду України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.12.2020 внаслідок коронавірусної хвороби COVID-19 помер ОСОБА_2 , ветеран військової служби, що підтверджується копією посвідчення ветерана військової служби серії НОМЕР_2 від 10.11.2003, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 30.12.2020, витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 30.12.2020.

Витрати на поховання ОСОБА_2 понесено ОСОБА_1 , що підтверджується договором-замовленням № 8.36951П від 30.12.2020, укладеним з Ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО», фіскальним чеком ФН від 30.12.2020 на суму 18251,54 грн.

23.02.2021 ОСОБА_1 , як член сім`ї (внучка), звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 для реалізації наданого Законом України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» права на допомогу на поховання як особі, яка здійснила витрати на поховання.

Листом від 01.03.2021 № ВСЗ/1381 ІНФОРМАЦІЯ_5 направив заяву позивача від 23.02.2021 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, вказавши, що ст. 10 Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата допомоги на поховання в зв`язку зі смертю пенсіонера відноситься до компетенції пенсійного органу.

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві листом від 01.04.2021 № 2600-0202-8/56027 повідомило про порядок отримання допомоги на поховання на підставі Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

19.04.2021 позивач повторно звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 з вимогою розглянути заяву по суті з приводу отримання допомоги на поховання за Законом України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Листом від 27.04.2021 № ВСЗ/1993 ІНФОРМАЦІЯ_5 вказав, що до його функціональних обов`язків не віднесено встановлення виплати доплат та соціальних допомог. Для вирішення питання запропоновано звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

27.04.2021 позивач звернулась до Пенсійного фонду України щодо роз`яснення порядку отримання допомоги на поховання за Законом України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», на який надано відповідь листом від 02.06.2021 № 17041-14934/Б-03/8-2800/21, де Пенсійним фондом України вказано, що виплата такої допомоги пенсійними органами не здійснюється.

З урахуванням листа Пенсійного фонду України від 02.06.2021 № 17041-14934/Б-03/8-2800/21 позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 за виплатою допомоги, однак це звернення листом від 01.07.2021 № 5131 знову направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві для розгляду по суті.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус ветеранів військової служби та членів їх сімей, гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві, визначено Законом України від 24.03.1998 № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до ст. 4-1 Закону України № 203/98-ВР дя цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України відповідно до цього Закону і які постійно проживають на території України.

Статтею 1 Закону України № 203/98-ВР передбачено, що державна політика стосовно ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України здійснюється в рамках обов`язкових цільових державних і місцевих програм соціального захисту ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, спрямованих на забезпечення реалізації гарантій та пільг, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами для ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їх сімей.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування з використанням засобів масової інформації здійснюють пропаганду важливості бездоганної військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, значення державних нагород за ратні подвиги та видатні заслуги у захисті Вітчизни, державного суверенітету, зміцненні обороноздатності та безпеки України, охороні конституційних прав громадян, за мужність і героїзм у боротьбі із злочинністю, у ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, за сумлінне і віддане служіння Українському народу.

Відповідальність за реалізацію державної політики стосовно ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 203/98-ВР Держава гарантує кожному ветерану військової служби, ветерану органів внутрішніх справ, ветерану Національної поліції, ветерану податкової міліції, ветерану державної пожежної охорони, ветерану Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерану служби цивільного захисту, ветерану Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб, а також подає різні види допомоги шляхом:

реалізації права на працю відповідно до рівня професійної підготовки та цільових програм соціальної адаптації;

створення умов для підтримки та поліпшення здоров`я з метою забезпечення активного довголіття;

надання пільг, компенсацій та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності та заслуженого відпочинку;

реалізації цільових програм поліпшення житлових умов;

організації соціально-побутового обслуговування;

пенсійного забезпечення відповідно до законодавства.

Ветерани військової служби, ветерани органів внутрішніх справ, ветерани Національної поліції, ветерани податкової міліції, ветерани державної пожежної охорони, ветерани Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерани служби цивільного захисту, ветерани Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та члени їх сімей нарівні з іншими громадянами користуються всіма соціально-економічними правами і свободами, закріпленими Конституцією України, законами та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з ст. 4 Закону України № 203/98-ВР забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального захисту ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

В свою чергу, статтею 7 Закону України № 203/98-ВР передбачено, що ветерани військової служби, ветерани органів внутрішніх справ, ветерани Національної поліції, ветерани податкової міліції, ветерани державної пожежної охорони, ветерани Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерани служби цивільного захисту, ветерани Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та члени їх сімей поряд з пільгами, передбаченими цим Законом, користуються пільгами, встановленими для них іншими нормативно-правовими актами.

У разі, коли право на одну і ту саму пільгу передбачено різними нормативно-правовими актами, ця пільга надається по одному із них за вибором ветерана військової служби, ветерана органів внутрішніх справ, ветерана Національної поліції, ветерана податкової міліції, ветерана державної пожежної охорони, ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерана служби цивільного захисту, ветерана Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Частиною 5 ст. 7 Закону України № 203/98-ВР встановлено, що у разі смерті ветерана військової служби, ветерана органів внутрішніх справ, ветерана Національної поліції, ветерана податкової міліції, ветерана державної пожежної охорони, ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерана служби цивільного захисту, ветерана Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України його сім`ї або особі, яка здійснює поховання, подається допомога у проведенні похорону і в день їх звернення виплачується грошова допомога на поховання в розмірі тримісячної пенсії померлого (загиблого), але не менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Зазначена допомога здійснюється військовими комісаріатами та іншими відповідними органами за місцем проживання ветерана військової служби, ветерана органів внутрішніх справ, ветерана Національної поліції, ветерана податкової міліції, ветерана державної пожежної охорони, ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України, ветерана служби цивільного захисту, ветерана Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на соціальний захист населення, що виділяються в розпорядження відповідних центральних органів виконавчої влади та військових формувань.

Водночас, ст. 61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено також, що в разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави.

Таким чином, Законами України № 203/98-ВР та № 2262-XII встановлено можливість отримання грошової допомоги на поховання у разі смерті пенсіонера, при цьому, допомога за Законом України № 2262-XII не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави, зокрема, якщо така допомога була виплачена особі за Законом України № 203/98-ВР.

Враховуючи можливість вибору особою пільг, що встановлені різними нормативно-правовими актами, ОСОБА_1 , як особа, що понесла витрати на поховання ветерана військової служби, мала право на звернення за такою допомогою виключно у порядку Закону України № 203/98-ВР. В свою чергу, дії, спрямовані на реалізацію права позивача на допомогу, передбачену Законом України № 2262-XII, на розсуд ІНФОРМАЦІЯ_5 шляхом направлення заяви для розгляду по суті пенсійним органом без належного розгляду з урахуванням положень Закону України № 203/98-ВР є протиправними.

Суд відмічає, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 389 затверджено Положення про військові комісаріати.

Згідно з п. 1 Положення № 389 військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.

Військові комісаріати утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві, інших містах, районах, районах у містах.

Пунктами 8-9 Положення № 389 передбачено, що завданням військових комісаріатів відповідно до покладених обов`язків є керівництво військовим обліком призовників і військовозобов`язаних на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, у тому числі в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників і військовозобов`язаних на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ), проведення призову громадян на військову службу в мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів із числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Військові комісаріати відповідно до покладених на них завдань забезпечують згідно із законодавством соціальний і правовий захист військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів та членів їх сімей; виконують інші функції відповідно до законодавства.

Обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: співпрацюють з територіальними органами міністерств, інших центральних органів виконавчої влади з питань надання соціальних послуг, що встановлені законодавством, особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей; забезпечують оформлення та подання документів органам Пенсійного фонду України для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, і членам їх сімей відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також у передбачених законодавством випадках виплату грошової допомоги особам, звільненим з військової служби, і сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил.

Районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення беруть участь, а у разі відсутності на відповідній території військових частин і гарнізонів - організовують поховання військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які померли (загинули) під час проходження відповідно військової служби або зборів, та згідно із законодавством інших осіб, які померли (загинули).

Суд наголошує, що відповідно до ст. 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсійна виплата це грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати.

Враховуючи, що грошова допомога у разі смерті ветерана військової служби, передбачена ч. 5 ст. 7 Закону України № 203/98-ВР, не є пенсією або пенсійною виплатою у розумінні Законів України № 1058-IV та № 2262-XII та здійснюється військовими комісаріатами відповідно до закону, висновки відповідача щодо нарахування допомоги на поховання пенсійним органом є необґрунтованими та підтверджують порушення відповідачем права позивача на отримання належної допомоги.

Отже, відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ветерана військової служби ОСОБА_2 , яка передбачена ст. 7 Закону України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», в розмірі тримісячної пенсії померлого, але не менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді цієї справи суд бере до уваги наступні позиції Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією № 12 від 06.10.2021.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на поховання ветерана військової служби ОСОБА_2 відповідно до Закону України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код - НОМЕР_4, ел. пошта - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , ел. пошта - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошову допомогу на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ветерана військової служби ОСОБА_2 , яка передбачена ст. 7 Закону України № 203/98-ВР від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», в розмірі тримісячної пенсії померлого, але не менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , ел. пошта - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, за рахунок бюджетних асигнувань Київському окружному адміністративному суду позов до ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код - НОМЕР_4, ел. пошта - ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя К.С. Пащенко