Справа № 160/3907/21
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Київ

26 серпня 2022 року

справа № 160/3907/21

адміністративне провадження № К/990/23059/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року

в адміністративній справі №160/3907/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тівіар»

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року в адміністративній справі №160/3907/21, предметом розгляду якої є визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 грудня 2020 № 2 (Форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями у розмірі 772 892,00 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 193 223,00 грн. (всього 966 115,00 грн.),-№ 2 (Форма «В4»), яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 149 072,00 грн., -№ 2 (Форма «В 1»), яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування в розмірі 294 056,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 73 514,00 грн.

Підставою касаційного оскарження відповідач зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Вперше відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду 18 січня 2022 року, зазначивши підставами касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

07 лютого 2022 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу відповідача від 18 січня 2022 року повернуто, як таку що не містить підстав касаційного оскарження.

Повертаючи касаційну скаргу від 18 січня 2022 року Верховний Суд висновувався з того, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

Підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, презюмує подібність правовідносин у справі, судові рішення в якій оскаржуються, та у справі, в якій Верховний Суд вже застосував норму матеріального права по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях.

В судових рішеннях, ухвалених у справі №160/3907/21, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що підставою для збільшення ТОВ «Тівіар» суми податкового зобов`язання з ПДВ на 772892,00 грн, зменшення залишку від`ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на 1149072,00 грн та зменшення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку на 294054,00 грн згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, які позивач оскаржив до суду, слугував висновок ГУ ДПС в акті про результати камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за вересень 2020 року про порушення Товариством пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (далі - Порядок №21). Сутність цих порушень полягала у методологічній помилці при заповненні уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 року, який позивач подав 20 січня 2020 року зменшивши суму бюджетного відшкодування на рахунок у банку на 1149072,00 грн, позивач включив цю суму до рядка 16.2 податкової декларації за грудень 2019 року, тоді як повинен був - до рядка 16.2 податкової декларації за січень 2020 року.

Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позов, виходили з того, що позивач суму 1149072,00 грн до податкового кредиту за грудень 2019 року включив, з урахуванням уточнюючих розрахунків від 20 січня 2020 року до податкових декларацій за жовтень та листопад 2019 року і що методологічна помилка, виявлена контролюючим органом, не свідчить, що позивач протиправно задекларував цю суму податкового кредиту.

Що ж стосується справи №820/6771/16, то спір у ній стосувався права платника податків на самостійне виправлення помилки у податковому обліку, виявленої за результатами камеральної перевірки. Застосувавши норми пунктів 50.1, 50.2, 50.3 статті 50 Податкового кодексу України, Верховний Суд у постанові від 31.08.2020 зробив висновок, що платник податків має право подати уточнюючий розрахунок до податкової декларації, яка була предметом камеральної перевірки, до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки. Верховний Суд у цій постанові не застосував норми пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу VI Порядку №21 та висновки щодо їх застосування не зробив.

Звертаючись із касаційною скаргою 25 серпня 2022 року відповідач визначив підставою касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, покликаючись на те, що відсутній висновок Верховного Суду, щодо пункту 200.1, 200.2, 200.4 «б» статті 200 ПК України, в контексті обставин, що склались в означеній судовій справі, при цьому обґрунтування залишив ті самі які були викладені ним в касаційній скарзі від 18 січня 2022 року, включаючи посилання на постанову Верховного Суду у справі №820/6771/16 від 31 серпня 2020 року.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд визнає, що підстави для відкриття касаційного провадження відповідно пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України заявленою касаційною скаргою не доведені.

Суд визнає вимоги процесуального закону позивачем не виконаними, що зумовлює неможливість відкриття касаційного провадження за касаційної скаргою.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року в адміністративній справі №160/3907/21 - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Ф. Ханова