Справа № 280/11651/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2022 року м. Дніпросправа № 280/11651/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 ( суддя першої інстанції Татаринов Д.В.) в адміністративній справі №280/11651/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області «Про зупинення виплати доплати до посадового окладу судді ОСОБА_1 » №97-ОС від 24 вересня 2021 року; зобов`язати донарахувати і виплатити належну щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу, за період з 24 вересня 2021 року до дня набрання рішенням суду в цій справі законної сили, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Свою позицію щодо позовних вимог позивач обґрунтовує тим, що законом не передбачені повноваження начальника ТУ ДСА України в Запорізькій області видавати накази, які визначають або обмежують розмір суддівської винагороди, у тому числі шляхом зупинення виплати її невід`ємної частини. Таким чином, начальник ТУ ДСА України перевищив свої службові повноваження видавши оскаржуваний наказ. Вказує, що Конституційний Суд України вважає, що юридичне регулювання, встановлене положенням частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192, яке поширюється на суддів, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їхньою поведінкою, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів. Отже, положення частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192 для цілей застосування окремих положень Закону № 1402 суперечить частинам першій, другій статті 126 Конституції України. Враховуючи викладене, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15). Пунктом 2 Рішення Ради суддів України №21 від 19 квітня 2019 року вирішено, що суддя, який не здійснює правосудця через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15). Також зазначає, що Рада суддів України своїм рішенням визначила, що абсолютно усі судді України, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їх поведінкою мають право на отримання доплат. В рішенні Ради суддів України немає виключень для суддів, які не здійснюють свої повноваження у зв`язку із спливом п`ятирічного строку їх призначення на посаду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року позов задоволено.

З апеляційною скаргою звернувся відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, в якій зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки підставою для видання ТУ ДСА України в Запорізькій області наказу від 24 вересня 2021 року № 97-ОС слугували висновки Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року.

Вказує, що на думку фахівців Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в порушення частини 10 статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у 2020 році зайво нараховано та виплачено доплат до посадового окладу суддів на суму 1 220 987,64 грн. та зайво сплачено єдиного внеску на суму 160 465,11 гривень. Вказано що у вимозі про усунення виявлених порушень (лист Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09 липня 2021 року №040808-15/2661-2021) від територіального управління вимагається забезпечити відшкодування відповідно до чинного законодавства на користь державного бюджету за кодом доходів 24060300 «Інші надходження» зайво виплачених доплат до посадового окладу суддів.

Апелянт посилається на те, що враховуючи положення пункту 7 частини 1 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та правову позицію Верховного Суду, вимога Управління Східного офісу Деркаудитслужби в Запорізькій області про усунення виявлених порушень від 09 липня 2021 року № 040808-15/2661-2021 є обов`язковою до виконання територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, як підконтрольної установи в розумінні Закону України «Що основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Зазначає, що відповідач, як розпорядник коштів Державного бюджету України, наділений повноваженнями щодо вжиття заходів для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів.

У відзиві третя особа підтримала вимоги апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що матеріли адміністративної справи чітко відображають правову позицію позивача та її представника, їхні доводи і обґрунтування є у матеріалах справи, а тому є достатніми для вирішення справи по суті апеляційних вимог і прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. Тобто, є можливим апеляційний розгляд справи у відсутності цих учасників.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено. Указом Президента України від 24 вересня 2016 року №410/2016 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Токмацького районного суду Запорізької області строком на п`ять років.

Так, наказом Токмацького районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2016 року № 14-ос ОСОБА_1 зараховано до складу Токмацького районного суду Запорізької області з посадовим окладом згідно зі штатним розписом з 10 жовтня 2016 року.

Наказом Токмацького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2018 року № 16-ос, встановлено щомісячну доплату за вислугу років з 05 серпня 2018 року у розмірі 15 відсотків посадового окладу. Цим же наказом встановлено щомісячну доплату за вислугу років з 10 жовтня 2018 року у розмірі 20 відсотків посадового окладу, що підтверджується копією наказу, яка додається до позову.

Однак у період з 25 лютого 2021 року по 25 травня 2021 року (із зупиненням в період з 15 березня 2021 року по 17 березня 2021 року, з 22 березня 2021 року по 18 квітня 2021 року, з 29 квітня 2021 року по 11 травня 2021 року та з 14 травня 2021 року по 16 травня 2021 року) проведено ревізію Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області.

За результатами проведеної ревізії складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08.08-20/7 від 25 травня 2021 року.

У висновках Акту №08.08-20/7 від 25 травня 2021 року зазначено, що загалом, проведеною ревізією встановлено порушень на загальну суму 1891663,16 грн., в тому числі:

-зайві витрати коштів на сплату єдиного внеску, який нараховано на суму винагороди присяжним за час виконання ними обов`язків у суді, що належить до складових заробітної плати та відповідно не є базою для нарахування єдиного внеску на загальну суму 451 477,53 грн.;

-зайво нараховано та виплачено доплат до посадового окладу суддів на суму 11 220 987,64 грн. та сплачено єдиного внеску на суму 160 465,11 грн.;

-завищення вартості виконаних будівельних робіт на загальну суму 58 732,88 грн, які усунуті в ході ревізії.

Крім того, ревізією встановлено завищення (відсутність) потреби в коштах на придбання паперу, конвертів, оплату комунальних послуг, а також здійснення видатків за KERB 2800 «Інші поточні видатки» на суму 17057,56 тис. гривень.

У вимозі про усунення виявлених порушень (лист Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 № Ю40808-15/2661-2021) від територіального управління вимагається забезпечити відшкодування відповідно до чинного законодавства на користь державного бюджету за кодом доходів 24060300 «Інші надходження» зайво виплачених доплат до посадового окладу суддів.

24 вересня 2021 року начальником ТУ ДСА України в Запорізькій області видано наказ №97-ос, яким позивачу з 24 вересня 2021 року зупинено виплату доплати до посадового окладу за вислугу років.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції зазначив, що обмеження у виплатах доплат суддям, які не відправляють правосуддя, допустимо лише у випадку притягнення їх до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком чого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, а будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15)). Відповідачем не надано до суду доказів притягнення позивача до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності та як наслідок відсторонення позивача від посади чи від здійснення правосуддя. Отже, відповідач протиправно зупинив з 24 вересня 2021 року виплату доплати до посадового окладу за вислугу років судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 .

Колегія суддів, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, відзначає наступне.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Конституцією України та спеціальними законодавчими актами визначено гарантії незалежності суддів, що є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Серед таких гарантій виділено: особливий порядок його призначення, притягнення до відповідальності, звільнення та припинення повноважень; недоторканність та імунітет судді; незмінюваність судді; порядок здійснення правосуддя, таємниця ухвалення судового рішення; заборона втручання у здійснення правосуддя; відповідальність за неповагу до суду чи судді; функціонування органів суддівського врядування та самоврядування; забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту; право судді на відставку, а також окремий порядок фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, зокрема надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), зокрема, положення частини десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VІІІ, за яким суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

В підпункті 3.4 Рішення Конституційного Суду України зазначено, що питання отримання суддею винагороди до проходження ним кваліфікаційного оцінювання регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VІІІ, а випадки, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402.

Рішенням Конституційного Суду України, встановлено, що випадки нездійснення правосуддя поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя.

Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою.

Наприклад, згідно із Законом №1402 нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (частина перша статті 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (частина восьма статті 56, частини перша, друга статті 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина третя статті 82, частини шоста, сьома статті 147).

Суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

В зв`язку з чим, Рада суддів України зазначила, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Конституційний Суд України, в своєму рішенні зазначив, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини 10 статті 133 Закону №2453 у редакції №192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Крім того, застосований законодавцем у положенні частини десятої статті 133 Закону №2453 у редакції Закону №192 підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та помірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до зауваження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Рада суддів України в Рішенні №21 від 19.04.2019 щодо права суддів на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15) зазначила, що у пункті 3.4 Рішення від 04.12.2018 №11-р/2018, у справі №1-7/2018 (4062/15) Конституційний Суд України зазначив, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосудця, то позбавлення судці цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини десятої статті 133 Закону №2453 у редакції Закону №192 є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Крім того, на виконання Рішення XVІIІ чергового з`їзду суддів України Радою суддів України, як виконавчим органом з`їзду суддів, досліджено питання врегулювання щодо нарахування та виплати доплат суддям, які з незалежних від них причин не здійснюють відправлення правосуддя.

Рада суддів України рішенням №35 від 03.09.2021 року зазначила, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 про що, своїм пунктом першим резолютивної частини звернула увагу розпорядників бюджетних коштів органів судової влади.

Також, з п.2 зазначеного рішення слідує, що обмеження у виплатах доплат суддям, які не відправляють правосуддя на підставі частини 10 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ з наступними змінами допустимо лише у випадку притягнення їх до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком чого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, а будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018 у справі №1-7/2018.

Відповідно до частини другої статті 151-2 Конституції України рішення та висновки Конституційного Суду України є остаточними і обов`язковими до виконання. Обов`язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України, яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів (пункти 3, 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 № 15-рп/2000 у справі про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від його волі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та їх задоволенню.

Враховуючи відсутність в апеляційній скарзі доводів про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права щодо визнання протиправною постанову про накладення штрафу, суд апеляційної інстанції зазначає, що аргументи апеляційної скарги позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 в адміністративній справі №280/11651/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 23 серпня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва