Справа № 380/18564/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/18564/21 пров. № А/857/10832/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року, ухвалене суддею Потабенко В.А. у м.Львові о 16:09, повний текст якого складений 17 червня 2022 року, у справі № 380/18564/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Львівської митниці, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Львівської митниці Державної митної служби України Іллі Ніжнікова № 489-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » від 19.10.2021, поновити на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Держмитслужби; стягнути з Львівської митниці Держмитслужби середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення судом першої інстанції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці Державної митної служби України №489-о від 19.10.2021 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Державної митної служби України з 21.10.2021.

Стягнуто з Львівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 93932,23 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 13418,89 грн звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційні скарги не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Правовий порядок в Україні за визначенням ст. 19 Конституції України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що наказом Львівської митниці «По особовому складу» від 29.06.2021 №22-о позивача призначено з 01.07.2021 на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з посадовим окладом згідно з штатним розписом митниці в розмірі 6345,00 грн шляхом укладання контракту про проходження державної служби, в порядку переведення з Галицької митниці Держмитслужби.

Згідно з умовами п. 6.1 наказу «По особовому складу» від 29.06.2021 №22-о позивачу встановлено випробування на відповідній вищевказаній посаді строком шість місяців з 01.07.2021 по 31.12.2021.

29.06.2021 між Львівською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України, та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження державної служби від 29.06.2021 №256 на посаду державної служби державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці.

Пунктами 1-3 розділу «Загальні положення» контракту передбачено, що на відносини сторін за цим Контрактом поширюється дія Митного кодексу України, а в частині не врегульованій ним, - Закону України «Про державну службу», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини щодо проходження державної служби, Кодексу законів про працю України. Цей контракт є особливою формою строкового трудового договору та підставою для призначення особи на посаду державної служби.

За змістом п. 26 зазначеного контракту, строк його дії з 01.07.2021 по 30.06.2024.

Згідно з п. 5 укладеного контракту передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язується виконати завдання та досягти визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання (далі - ключові показники).

Крім того, 29.06.2021 в.о. начальника Львівської митниці затвердив завдання на випробувальний термін на посаді державного інспектора оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, з яким позивач був ознайомлений під власноручний підпис.

Додатком до контракту затверджено Графік виконання завдань, підписаний в.о. начальника Львівської митниці І.Ніжніковим, пунктами 1-6 якого визначено завдання для позивача: підготовка та опрацювання службової документації; безпосереднє здійснення митної справи, контроль за додержанням усіма юридичними й фізичними особами законодавства України з питань митної справи; повне та своєчасне справляння податків, зборів (інших обов`язкових платежів; забезпечення дотримання громадянами та суб`єктами ЗЕД нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; здійснення заходів в напрямку запобігання, виявлення та припинення незаконного переміщення через митний кордон України товарів, транспортних засобів; здійснення заходів в напрямку запобігання, виявлення та протидії корупції.

Наказом Львівської митниці від 19.10.2021 №489-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 з посади державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 зі змінами, та з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби, відповідно до ст.88-1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015.

Підставами для прийняття наказу №489-о визначено:

- доповідну записку начальника відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Пшеничного Ю.І. за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 24.09.2021;

- контракт про проходження державної служби від 29.06.2021 №256;

- ст.ст. 311, 87 Закону України «Про державну службу»;

- наказ Львівської митниці від 29.06.2021 №22-о «По особовому складу»;

-завдання на випробувальний термін державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці, затверджені в.о. начальника Львівської митниці Ніжніковим І.М. 29.06.2021;

- протокол про доведення інформації або документів до відома державного службовця від 01.10.2021.

Позивач, вважаючи наказ начальника Львівської митниці Державної митної служби України Іллі Ніжнікова № 489-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » від 19.10.2021 протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу», який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпПУкраїни правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Таким чином, саме на державу покладено обов`язок забезпечувати рівність трудових прав усіх громадян та гарантувати правовий захист від незаконного звільнення. Відповідно, оскільки держава здійснює свої функції через систему державних органів (законодавчих, виконавчих, судових), відповідні обов`язки (їх неухильне додержання та виконання) покладаються на такі державні органи.

Підстави для припинення державної служби визначено приписами статті 83 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з частиною першою якої державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Отже, однією з підстав припинення державної служби є підстави, передбачені контрактом про проходження державної служби (у разі укладення).

Так, згідно зі статтею 88-1 № 889-VIII Закону щодо припинення державної служби з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби визначено, що контрактом про проходження державної служби можуть бути встановлені додаткові, крім передбачених цим Законом, підстави припинення державної служби.

В даному випадку оскаржуваний наказ прийнятий начальником Львівської митниці, керуючись саме статтею 88-1 Закону України «Про державну службу», на підставі п. 20 та п.22 контракту про проходження державної служби від 29.06.2021 №523 у зв`язку із встановлення невідповідності займаній посаді протягом строку випробування.

Також, згідно з оскаржуваним наказом, документом, що став підставою для його прийняття, була доповідна записка начальника відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Пшеничного Ю.І. за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 24.09.2021.

Зазначену пропозицію обґрунтовано виявленням під час проведення контрольних заходів наступного:

Державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Барановським Н.А. (ОНП №549) 04.09.2021 здійснювались митні формальності щодо пропуску на митну територію України транспортного засобу з р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_2 . Під час виконання митних формальностей АСУР додаткових форм митного контролю не згенерував. За результатами перегляду відеоматеріалів щодо пропуску вказаного транспортного засобу встановлено, що ОСОБА_1 здійснювалось фотографування транспортного засобу з р.н.з. НОМЕР_1 , однак додаткові форми митного контролю до Переліку Митних формальностей (вкладка «митні процедури») ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМ «Інспектор», зокрема за кодом 911- «Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки» та результати виконання не додавались, чим порушено вимоги п.п. 1, 3, 9, 10 розділу 7 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Мінфіну від 31.07.2015 №684 та п. 2.8.1 розділу ІІ Методичних рекомендації щодо порядку внесення інформації до окремих функціональних модулів Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31.01.2019 №78. Фотографії в ФМ «Журнал пропуску» АСМО «Інспектор» не прикріплено, що свідчить про недотримання вимог пункту 26 Порядку здійснення фото, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №370. Також за результатами перегляду відеоматеріалів щодо пропуску 04.09.2021 транспортного засобу із р.н.з. НОМЕР_1 на митну територію України, встановлено, що цей ТЗ виїхав від павільйону митного контролю (з місця здійснення митних формальностей) до моменту внесення в ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМО «Інспектор» про завершення його митного оформлення. Зокрема, завершення митного оформлення транспортного засобу КА2728 СК згідно інформації, наявної в ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМО «Інспектор» відбувалось 04.09.2021 о 11:31, а виїзд від павільйону митного контролю 04.09.2021 о 10:51 (на 40 хвилин швидше), що свідчить про несвоєчасне внесення інформації про завершення митного контролю до ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМО «Інспектор», а відтак, про неналежне виконання вимог п. 8 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 21.05.2021 №451.

За результатом контрольних заходів, що викладено у доповідні записці від 24.09.2021 на підставі підп. 13.4 п. 13 розділу І Порядку, затвердженого наказом Державної митної служби України від 14.07.2021 № 530, комісією рекомендовано:

- підтвердити не дотримання принципу доброчесності державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ОСОБА_1 ;

- відповідно до п.13.4.2 Розділу І Порядку вжити управлінських заходів кадрового характеру, а саме: доручити управлінню по роботі з персоналом Львівської митниці на підставі результатів проведених заходів підготувати проект наказу та звільнити ОСОБА_1 із займаної посади державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці.

Вказана доповідна записка слугувала підставою для прийняття наказу від 19.10.2021 №489-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Судом встановлено, що за результатами розгляду доповідної записки за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 24.09.2021, якою виявлено невиконання ОСОБА_1 завдання №2, визначеного п. 5 Контракту про проходження державної служби від 29.06.2021 №523, та недосягнення ключових показників даних завдань, а саме ОСОБА_1 в період з 01.07.2021 по 06.09.2021 не забезпечено проведено якісно та у повній мірі заходів митного контролю щодо транспортних засобів із реєстраційними номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , невиконання п. 10 цього ж контракту та п.п. 5 та 9 завдань на випробувальний термін державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Барановського Н.А., затверджених в.о. начальника Львівської митниці Ніжніковим В.М. 29.06.2021, встановлення невідповідності займаній посаді протягом строку випробування, що полягає в неуспішному проходженні в установленому порядку перевірки на доброчесність, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.87, ст. 88-1 Закону України «Про державну службу» та п. п. 21 та 22 контракту про проходження державної служби від 29.06.2021 №256 звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Відповідно до статті 31-1 Закону №889-VIII з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Рішення про віднесення посади державної служби до посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту про проходження державної служби, приймається суб`єктом призначення або керівником державної служби до проведення конкурсу.

Згідно з частиною п`ятою статті 31-1 Закону № 889-VIII до істотних умов контракту належать: місце роботи і посада державної служби; спеціальні вимоги до осіб, які претендують на посаду державної служби; дата набрання чинності та строк дії контракту; права та обов`язки сторін; завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, строки їх виконання; режим праці та відпочинку; умови оплати праці; відповідальність сторін та вирішення спорів; підстави зміни умов, припинення дії та розірвання контракту. За взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби. При укладанні контракту про проходження державної служби не допускається звуження обсягу прав державного службовця, визначених цим Законом.

За приписами частин восьмої - одинадцятої статті 31-1 Закону № 889-VIII контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років. Контракт про проходження державної служби підписується державним службовцем та суб`єктом призначення або керівником державної служби і є невід`ємною частиною акта про призначення на посаду. Контракт про проходження державної служби набирає чинності з дати, визначеної в акті про призначення на посаду як дата початку виконання посадових обов`язків. Контракт про проходження державної служби укладається в письмовій формі у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу. Один примірник контракту про проходження державної служби передається державному службовцю разом із копією акта про призначення на посаду, другий зберігається в особовій справі державного службовця.

Пунктом 4 частини дванадцятої статті 31-1 Закону № 889-VIII передбачено, що дія контракту про проходження державної служби припиняється: у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 цього Закону.

Відповідно до частин першої, третьої статті 35 Закону № 889-VIII в акті про призначення на посаду суб`єкт призначення може встановити випробування з метою встановлення відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку. На строк випробування державному службовцю визначаються завдання, зміст та обсяг яких має відповідати посадовим обов`язкам. Строки виконання завдань мають бути реальними для досягнення необхідного результату. Випробування встановлюється строком від одного до шести місяців.

Постановою КМУ №494 від 17 червня 2020 затверджено Порядок укладення контрактів про проходження державної служби (Порядок №494).

Відповідно до 1 Порядок № 494 визначає зміст, процедуру укладення, зміни та розірвання контракту про проходження державної служби (Контракт) як строкового трудового договору, укладеного між державним органом та особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби категорії «Б» або «В» (особа).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 494 контракт може бути укладено з особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби та основні посадові обов`язки за посадою якої передбачають виконання конкретного завдання (завдань), яке є заздалегідь визначеним, досяжним, з встановленими датами початку і завершення виконання (не виконується постійно). Робота на посаді державної служби, яка передбачає укладення контракту, не може бути типовою та повторюваною.

За приписами пункту 14 Порядку № 494 у контракті зазначаються предмет, істотні та додаткові умови, строк дії контракту та реквізити сторін. До контракту додається графік виконання завдань, який є його невід`ємною частиною.

Пунктом 15 Порядку № 494 передбачено, що істотними умовами контракту є: місце роботи і посада державної служби; спеціальні вимоги до осіб, які претендують на посаду державної служби, за якою укладається контракт; дата набрання чинності та строк дії контракту; права та обов`язки сторін; завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, строки їх виконання; режим праці та відпочинку; умови оплати праці; відповідальність сторін та вирішення спорів; підстави зміни умов, припинення дії та розірвання контракту.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 494 за взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби, що не суперечать Закону України «Про державну службу» та не звужують обсяг прав особи.

Додатковими умовами контракту, зокрема, можуть бути: встановлення випробування для особи з метою визначення її відповідності займаній посаді із зазначенням його строку; направлення особи у службові відрядження; умови професійного розвитку особи надання службового транспорту та умови його експлуатації; види розумного пристосування для особи з інвалідністю.

Додатком до Порядку № 494 затверджено форму типового контракту про проходження державної служби, а додатком типового контракту про проходження державної служби - графік виконання завдань.

Відповідно до частини шостої статті 35 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб`єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів.

Пунктом 2 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування.

Порядок №530, на підставі якого проводилися заходи контролю відносно позивача, визначає процедуру здійснення контролю за дотриманням посадовими особами апарату Держмитслужби, митних органів, Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби законодавства у сфері державної служби (у тому числі дотримання принципу доброчесності) та умов контрактів про проходження державної служби.

У свою чергу, метою здійснення такого контролю пункт 2 розділу 1 Порядку №530 визначає дотримання працівниками принципів, передбачених ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу», а також вимог та обмежень, встановлених Законом України «Про запобігання корупції»; запобігання порушенню посадовими особами Держмитслужби та її територіальних органів Порядку укладення контрактів про проходження державної служби, Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби №158 від 05.08.2016, Правил етичної поведінки в Державній митній службі України, які можуть негативно вплинути на авторитет Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби) та/або репутацію посадової особи Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби).

Із системного аналізу вказаних норм Порядку №530, вбачається, що головним завданням контролю - є нагляд за дотриманням посадовими особами Держмитслужби та її територіальних органів принципів державної служби та загальних етичних правил та норм державного службовця та посадової особи територіального органу Держмитслужби. При цьому Порядком №530 чітко окреслено перелік законів та підзаконних нормативних актів дотримання посадовими особами Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби) яких є предметом контролю.

Отже, правовий механізм контрольних заходів, що передбачений Порядком №530, на переконання суду, не може застосовуватися для контролю за дотриманням посадовими особами Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби) інших нормативно-правових актів.

Щодо невиконання обов`язків державного службовця та умов контракту позивачем, які стали підставою для звільнення позивача у зв`язку з встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування, то суд зазначає таке.

Частиною 3 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на строк випробування державному службовцю визначаються завдання, зміст та обсяг яких має відповідати посадовим обов`язкам. Строки виконання завдань мають бути реальними для досягнення необхідного результату.

Відповідно до п. 6.1. Наказу Львівської митниці № 22-о від 29.06.2021 державному інспектору відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» ОСОБА_1 встановлено випробування, термін якого становить шість місяців - з 01.07.2021 по 31.12.2021.

З матеріалів справи слідує, що 29.06.2021 у в.о. начальника митниці було затверджено завдання на період випробування позивача на посаді державного інспектора оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил та відповідач в обгрунтування правомірностві оскаржуваного наказу покликається на невиконання позивачем п.5, п. 10 укладеного контракту та пунктів 5 та 9 визначених на випробовувальний термін завдань.

Судом встановлено, що на підставі наказу Львівської митниці від 06.09.2021 №202 з метою з`ясування дотримання посадовими особами митного поста «Мостиська» Львівської митниці вимог законодавства під час пропуску на митну територію України у період з 01.07.2021 по 06.09.2021 товарів, які переміщувались у вантажних відсіках транспортних засобів із реєстраційними номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , результати якої відображені у акті про результати перевірки з окремих питань від 10.09.2021. Суд вказує, що у акті відображено аналогічні описаним у Доповідній записці порушення.

Як встановлено у п. 6.1.2 даного акту щодо позивача, державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Барановським Н.А. (ОНП №549) 04.09.2021 здійснювались митні формальності щодо пропуску на митну територію України транспортного засобу з р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_2 . Під час виконання митних формальностей АСУР додаткових форм митного контролю не згенерував. За результатами перегляду відеоматеріалів щодо пропуску вказаного транспортного засобу, встановлено, що ОСОБА_1 здійснювалось фотографування транспортного засобу з р.н.з. НОМЕР_1 , однак додаткові форми митного контролю до Переліку Митних формальностей (вкладка «митні процедури») ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМ «Інспектор», зокрема за кодом 911 - «Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки» та результати виконання не додавались, чи порушено вимоги п.п. 1, 3, 9, 10 розділу 7 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Мінфіну від 31.07.2015 №684 та п. 2.8.1 розділу ІІ Методичних рекомендації щодо порядку внесення інформації до окремих функціональних модулів Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31.01.2019 №78. Фотографії в ФМ «Журнал пропуску» АСМО «Інспектор» не прикріплено, що свідчить про недотримання вимог п. 26 Порядку здійснення фото, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №370. Також за результатами перегляду відеоматеріалів щодо пропуску 04.09.2021 транспортного засобу із реєстраційним номером КА2728 СК на митну територію України, встановлено, що цей ТЗ виїхав від павільйону митного контролю (з місця здійснення митних формальностей) до моменту внесення в ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМО «Інспектор» про завершення його митного оформлення. Зокрема, завершення митного оформлення транспортного засобу КА2728 СК згідно інформації, наявної в ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМО «Інспектор» відбувалось 04.09.2021 о 11:31, а виїзд від павільйону митного контролю 04.09.2021 о 10:51 (на 40 хвилин швидше), що свідчить про несвоєчасне внесення інформації про завершення митного контролю до ФМ «Журнал пункту пропуску» АСМО «Інспектор», а відтак, про неналежне виконання вимог пункту 8 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 21.05.2021 №451.

Також вказано, що зазначені дії мають ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Щодо таких висновків відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (далі Порядок № 684) форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР (далі - повідомлення АСАУР), виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю та митного оформлення з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Наказом Галицької митниці ДФС від 21.04.2021 №167 «Щодо посилення заходів митного контролю» наказано керівників митних постів, зокрема митного посту «Мостиська» під особисту відповідальність зобов`язано забезпечити: 1.1. здійснення фотографування вантажних відсіків транспортних засобів загальною вагою до 3,5 тонн включно та понад 3,5 тонн, які переміщуються порожніми через митний пост у напрямку «в`їзд» в Україну з відображенням цієї інформації у відповідних модулях АСМ «Інспектор».

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивача було забезпечено технічними засобами для здійснення цифрової фотозйомки, які він зобов`язаний був застосувати, однак не застосував.

Тобто, відсутні докази виконання відповідачем обов`язку забезпечити належні умови праці для забезпечення трудової дисципліни (ст. 140 КЗпП України).

Крім того, форми митного контролю визначені ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України, відповідно до яких митний контроль здійснюється шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України (п. 1 ч. 1); митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян) (п. 2 ч. 1); обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України (п. 3 ч. 7); усного опитування громадян та посадових осіб підприємств (п. 4 ч. 1).

Разом з тим, система ризику на проведення фотографування не спрацювала, а, відтак, у позивача не було підстав для додаткових форм митного контролю, що свідчить про виконання позивачем вимог чинного законодавства щодо митного контролю та вказівок, визначених в системі АСМО «Інспектор».

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку оскаржуваного наказу щодо їх відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься доповідна записка (без дати та номеру) за підписом начальника управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД - начальника відділу контролю митної вартості керівника комісії з проведення перевірки ОСОБА_3 . У вказаній записці зазначено про аналогічні обставини та нібито про невиконання обов`язків позивачем, які вказано у доповідній записці начальника відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Пшеничного Ю.І. від 24.09.2021 за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 .

Проте, в доповідній записці (без дати та номеру) такі дії позивача кваліфіковано як ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.

Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду віл 27.05.2020 у справі № 817/44/17, в період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. Суб`єкт призначення має право самостійно визначати, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено. Водночас, висновок про невідповідність працівника займаній посаді має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Виходячи з суті спірних правовідносин і предмету доказування у цій справі, судом підлягає дослідженню правомірність висновків стосовно порушення позивачем функціональних обов`язків.

Водночас, жодних доводів та пояснень відносно невідповідності висновків викладених в доповідній записці начальника відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Пшеничного Ю.І. від 24.09.2021 за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_4 , та у доповідній записці (без дати та номеру) за підписом ОСОБА_5 відповідач не навів.

Судом слушно вказано на те, що недоліки у роботі позивача, які зазначені в доповідній записці від 24.09.2021, на підставі якої було прийнято оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 не свідчать в повній мірі та не підтверджують його недостатню кваліфікацію, доповідна записка не містить належних обґрунтувань щодо висновку про невідповідність позивача займаній посаді.

Таким чином, доводи доповідної записки начальника відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Пшеничного Ю.І. не підтверджені повнотою, достатністю, дійсністю та всебічністю, не застосованого жодного правового інструментарію для доведення вини позивача та комісією за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів складено незаконну, невмотивовану доповідну записку із пропозиціями щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення посади.

Слід зазначити, що вказані у доповідній записці обставини, що стосуються лише одного випадку здійснення митного контролю, без урахування рівня виконання інших завдань, встановлених на період випробування, не підтверджують невідповідність позивача займаній посаді протягом випробувального терміну, що зумовлює припинення державної служби на підставі ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Також суд зазначає, що у наказі «Про припинення державної служби та звільненняБарановського» від 19.10.2021 №489-о відповідач зазначив про встановлення невідповідності займаній посаді ОСОБА_1 протягом строку випробування, що полягає в неуспішному проходженні в установленому порядку перевірки на доброчесність.

Пункт 4 Контракту передбачає спеціальні вимоги до особи, яка призначається на посаду державної служби.

Саме пункт 5 Контракту «Предмет контракту» містить перелік завдань особи, з якою укладено Контракт, а не завдання на випробувальний термін, які затверджені 29.06.2021 в.о. начальника Львівської митниці.

Так, за умовами контракту розірвання контракту за ініціативою державного органу можливе лише у разі невиконання або неналежного виконання умов цього контракту. При цьому, за змістом п. 22 під неналежним виконанням або невиконанням особою цього контракту вважається:

-невиконання посадовою особою завдання (завдань) у строки, визначені графіком виконання завдань;

-недосягнення особою ключових показників завдання (завдань);

-невиконання додаткових умов цього контракту.

Тобто, порушення принципів доброчесності не відноситься до неналежного виконання або невиконанням особою контракту в розумінні п. 21 контракту, а тому не може слугувати підставою для його розірвання.

Пунктом 10 Контракту визначено обов`язки особи, яка призначається на посаду державної служби.

Також суд зауважує, що у доповідній записці начальника відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці Пшеничного Ю.І. від 28.07.2021 не міститься відомостей про недотримання позивачем п. 5 Контракту № 256 від 29.06.2021, проте його невиконання ОСОБА_1 безпідставно зазначено у спірному наказі від 19.10.2021 №489-о.

Наведені обставини враховані судом першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості оскаржуваного наказу на відповідність критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, та стосовно наявності підстав для визнання його протиправним та скасування в цій частині.

Відтак, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу начальника Львівської митниці Державної митної служби України Іллі Ніжнікова № 489-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » від 19.10.2021 є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд також вважає її такою, що підлягає задоволенню, оскільки згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці`при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли зачинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати"(далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п.5 вищевказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної та розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 цього Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 вказаного Порядку).

На підставі довідки про доходи позивача від 01.12.2021 №29/7.4-22/37 судом першої інстанції розраховано середньоденний розмір заробітної плати, що становить 583,43 грн.

Вимушений прогул позивача складає 161 робочих днів за період з 21.10.2021 по 07.06.2022 (по дату ухвалення судом рішення), а відтак, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів, належна до виплати ОСОБА_1 , становить 93932,23 (583,43 грн х 161).

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року Львівській митниці відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/18564/21 до ухвалення судового рішення. Оскільки скаржником обгрунтовано належність сплаченого при поданні апеляційної скарги розміру судового збору, а саме зазначено про необхідність застосування передбаченого ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у зв`язку із подання апеляційної скарги в електронній формі, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для стягнення судового збору судовим рішенням.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/18564/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний