Справа № 125/1016/22
Суддя: Єрмічова В. В.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Петровським А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 184943, від 24 липня 2022 року, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 24 липня 2022 року біля 11 год. 06 хв. по вул. Центральна в с. Лука Барська Жмеринського району Вінницьої області керуючи транспортним засобом, марки "Citroen", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 3.41 "Stop-контроль", чим порушив вимоги п. 8.4 (б) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого його визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки зупинку його транспортного засобу було здійснено без наявності законних підстав такої зупинки, крім того, позивач зазначає, що виконав вимогу вказаного дорожнього знака, про що повідомив поліцейського та бажав внести відповідний запис до постанови, однак дану вимогу поліцейський проігнорував. Також, позивач наполягав на здійсненні відеофіксації події, однак поліцейський відмовився ввімкнути боді-камеру. Відтак, в оскаржуваній постанові не зазначено жодних належних та допустимих доказів, зокрема, фото- та відеодоказів правопорушення, не вказано посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис. При винесенні вказаної постанови поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Петровським А.О. допущено ряд процесуальних порушень, зокрема поліцейський не повідомив права і обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив право на правову допомогу, проігнорував вимогу подати заперечення та пояснення по суті, не зазначив у постанові докази вчинення правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чим порушив права позивача передбачені КУпАП. За таких підстав, позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 31), подав до суду заяву, в якій просить розглянути адміністративну справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 17).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 32).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д. подала до суду відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 184943, від 24 липня 2022 року, є правомірною та законною, оскільки складена уповноваженою особою відповідно до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Обставини вчинення правопорушення підтверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої чітко вбачається час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, що відповідно до ст. 254 КУпАП відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення. З огляду на це, представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Дмитрук Ю.Д. просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 25-27).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Вивчивши заяви, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП суддя перевіряє правильність складання протоколу та інших матеріалів по адміністративній справі.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Встановлено, що 24 липня 2022 року поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Петровським А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 184943, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 24 липня 2022 року біля 11 год. 06 хв. по вул. Центральна в с. Лука Барська Жмеринського району Вінницьої області, керуючи транспортним засобом, марки "Citroen", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 3.41 "Stop-контроль", чим порушив вимоги п. 8.4 (б) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 24).

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП до адміністративної відповідальності притягається водій за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 8.4 (б) ПДР України дорожні знаки поділяються на групи знаки пріоритету, що встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно принципу 6 Рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010, Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 визнав правильними висновок суду першої інстанції у даній справі про те, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У вказаній справі КАС ВС зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 зазначає те, що 24 липня 2022 року, керуючи транспортним засобом, марки "Citroen", реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконав вимогу дорожнього знака 3.41 "Stop-контроль", правил дорожнього руху не порушував, про що повідомив поліцейського та просив зазначити про це в оскаржуваній постанові.

Докази на підтвердження обставин, встановлених поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Петровським А.О., які стали підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, суду не надані. Зокрема, оспорювана постанова не містить відомостей або будь-яких посилань на засоби фото-, відеофіксації чи інші докази, на підставі яких можливо встановити порушення позивачем вимог ПДР, в той час як на поліцейського покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, а саме, за допомогою фото-, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Встановлено, що відеозапис нагрудної камери поліцейського, який виніс оскаржувану постанову, або будь-яких інших доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надано.

Поліцейський СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Петровський А.О. використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення за яке ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак у даній справі суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Крім того, в оскаржуваній постанові невірно зазначено підпункт ПДР України, який, як вказано у постанові порушив ОСОБА_1 , а саме п. 8.4 (б) - знаки пріоритету, що встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги (д.з. 2.1 - 2.6), в той час у фабулі постанови зазначено дію, яка підпадає під ознаки п. 8.4 (в) - заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (д.з. 3.1 - 3.45).

Наявні в адміністративній справі матеріали не відображають факт вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Враховуючи викладене вище, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, відсутні достовірних даних, на підставі яких можливо було б встановити факти та обставини, які б вказували на наявність в діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких підстав суд дійшов висновку, що постанову поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Петровського А.О., серії БАВ № 184943, від 24 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, слід скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу 6 Рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року стосовно адміністративних санкцій, від 13 лютого 1991 року, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22 жовтня 2010 року, № 23-рп/2010, керуючись статтями 7, 9, ч. 1 ст. 122, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 251, 268, п. 2 ст. 278 КУпАП, п. 8.4 (б, в) ПДР України, ч. 1 ст. 72, частинами 1, 2 ст. 77, п. 1 ч. 3 ст. 124, п. 2 ч. 1 ст. 127, ч. 4 ст. 159, п. 1 ч. 3 ст. 205, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Петровського Антона Олеговича, серії БАВ № 184943, від 24 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження юридичної особи: 21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10; ідентифікаційний код юридичної особи: 40108672).

Повне судове рішення складено 17 серпня 2022 року.

Суддя В. В. Єрмічова