Справа № 460/14968/22
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2022-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2022 року м. Рівне №460/14968/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Чорнобривого В.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Шариков Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доДепартаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом від 27.03.2022 №119 о/с його звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення). Позивач вважає наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправним, а відтак просить скасувати наказ, а відповідно і наказ про звільнення.

Додатково щодо обставин, які виникли 20.03.2022 по вул. Грушевського в м.Рівне, зауважує наступне. Позивач здійснив вистріл в гору у стані необхідної самооборони, негайно повідомив про вказану подію свого керівника, шляхом написання рапорту. Крім того, вказує, що ним було використано вогнепальну зброю, а не застосовано, а тому навіть обов`язку повідомляти керівника він не мав, але він розуміючи сутність службової дисципліни негайно повідомив про подію.

Також, пояснив, що ОСОБА_3 , особа, відносно якої, згідно з висновком службового дослідування, позивачем було вчинено правопорушення, жодних претензій до ОСОБА_2 не має, жодної шкоди його правам, інтересам, в тому числі, жттю, здоров`ю гідності заподіяно не було.

Ухвалою суду від 10.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляду справи вирішено провадити з правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.06.2022 постановленою без виходу судді до нарадчої кімнати, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

29.06.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає за наслідками проведення службового дослідування щодо використання вогнепальної зброї позивачем 21.03.2022 було встановлено, що в ході сутички з громадянином ОСОБА_3 позивачем використано закріплену за ним табельну зброю. В результаті вказаної події постраждалих немає. Також зазначає, що дисциплінарна комісія дійшла до висновку, до дисциплінарний проступок ОСОБА_4 підірвав довіру й авторитет Національної поліції України та її працівників в очах громадськості. просив відмовити у задоволенні позову.

06.07.2022 позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якого наведено доводи на спростування тверджень відповідача.

В судовому засіданні 25.07.2022 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 27.04.2006 року по 06.11.2015 року, а в органах національної поліції з 07.11.2015 року, на посаді оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 06.11.2019 року; має спеціальне звання майора поліції.

20.03.2022 року близько 21:30 год. по вул. Михайла Грушевського в м. Рівне сталася подія використання вогнепальної зброї за участю майора поліції ОСОБА_2 , оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Рівненській області ДСР Національної поліції України, який перебував поза службою із закріпленою за ним вогнепальною зброєю. Зокрема, в ОСОБА_2 стався словесний конфлікт з незнайомим йому громадянином у результаті чого було зроблено попереджувальний постріл в гору з вогнепальної зброї. В результаті вказаної події постраждалих осіб не має. Використану гільзу було знайдено на місці події та встановлено, що особою, з якою у працівника поліції стався конфлікт, є раніше судимий громадянин ОСОБА_3 .

Про вказані обставини, начальнику управління стратегічних дослідувань в Рівненській області було повідомлено 21.03.2022, на підтвердження вказаних обставин відповідачем долучено рапорт №1031/55/116/01-2022 від 21.03.2022 року старшого інспектора з ОД 8-го відділу (забезпечення діяльності) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Галини Павлюк.

Крім того, 21.03.2022 начальнику управління стратегічних дослідувань в Рівненській області надійшов лист Рівненського управління Департаменту внутрішньої безпеки НП України №317/42-17/01-2022, яким повідомлено про обставини події, зокрема щодо можливих неправомірних дій майора поліції ОСОБА_2 , який попередньо перебував поза службою, у цивільному одязі, з ознаками алкогольного сп`яніння та запропоновано вжити заходи щодо проведення службового рослідування.

Наказом №24 від 21.03.2022 року «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування за вказаним фактом.

У рамках службового розслідування були відібрані пояснення безпосередньо у позивача ОСОБА_2 , відповідно до яких 20.03.2022 року близько 21:30 год. позивач не перебуваючи при виконанні службових повноважень (що підтверджується копією графіку чергування особового складу УСР в Рівненській області ДСР Національної поліції України), повертаючись додому по вул. Грушевського у м. Рівне, підходячи до бульвару ОСОБА_5 , зазнав нападу від невідомого чоловіка. Зокрема, згідно пояснень позивача, невідомий громадянин, що за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_2 та у грубій формі з використанням нецензурної лексики та фізичної сили, почав вимагати цигарки. Відповідно до пояснень, після того як ОСОБА_2 повідомив, що у нього немає цигарок, останній почав силоміць зривати з його плеча сумку, де знаходились цінні речі, продовжував застосовувати до нього фізичну силу та нецензурну лексику. Позивач у своїх поясненнях зауважив, що попросив припинити протиправні дії відносно нього та повідомив, що є працівником поліції та не бажає створювати конфліктну ситуацію і намагався попрямувати далі додому. Відповідно до змісту пояснень, дізнавшись, що ОСОБА_2 є працівником поліції, зазначена особа проявила ще більшу агресію, наздогнала та завдала удару ногою по правій нозі в область згину правого колінного суглобу, чим збив з ніг позивача на коліна та почав душити, спершу руками, а згодом ременем від сумки, котра була на плечі. Позивач зазначив, що перебуваючи коліньми на землі, відчув загрозу власному життю та здоров`ю. Підхопившись на ноги, ОСОБА_2 продовжив рух вперед, однак, з пояснень позивача, невідомий слідував за ним та продовжував погрожувати і використовувати нецензурну лексику, після чого ОСОБА_2 зрозумів, що фізично не зможе звільнитись від агресії невідомого, відчуваючи загрозу життю та здоров`ю, а також маючи обґрунтовані хвилювання, що вказана особа силоміць може заволодіти зброєю, використав табельну зброю, що була при ньому, згідно наказу керівництва (з огляду на воєнний стан), з метою подання сигналу тривоги, здійснив постріл вгору, орієнтовно під кутом 45 - 60 градусів. Після вищезазначеного, зазначена особа припинила вчиняти щодо позивача протиправні дії, а позивач наказав йому стати на коліна та пред`явити документи з метою затримання правопорушника, однак такої вимоги зазначена особа не виконала. Відповідно до змісту пояснень, будь-яких інших дій, щодо вказаного громадянина, ОСОБА_2 не вчиняв, чинне законодавство України не порушував. Після чого на місце події прибігли небайдужі громадяни, котрим ОСОБА_2 представився працівником поліції, пред`явив посвідчення, пояснив, що відносно нього вказаним громадянином вчинено протиправні дії, що загрожували його життю та здоров`ю, в зв`язку з чим він був вимушений здійснити вищевказаний попереджувальний постріл вгору, з метою подання сигналу тривоги. Задля уникнення паніки серед цивільного населення, в тому числі громадян, що прибули на місце події, ОСОБА_2 на вимогу громадян, став на коліна і опустив зброю та став очікувати наряд поліції, якому він повідомив про фактичні обставини вказаної події. Таким чином, позивач зазначає, що з огляду на наведене, здійснив постріл в гору у стані необхідної оборони, з метою подання сигналу тривоги.

Відповідно до матеріалів службового розслідування, після прибуття наряду поліції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено на освідування на стан алкогольного сп`яніння, за наслідком проходження якого, відповідно до витягу із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту витяг із журналу) № 414 та №415 вказані особи перебували у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_2 стверджує, що негайно усно повідомив свого керівника про вказану подію, а також у письмовій формі, шляхом написання рапорту про зазначену подію, що міститься в матеріалах службового розслідування, та котрий був скерований засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого долучено копію фіскального чеку АТ «Укрпошта».

Позивач наголошує, що на наступний день, після вказаної події відчув погіршення стану здоров`я, а саме: біль в шиї та біль при ковтанні, що був спричинений нападником при удушенні, а також біль в суглобі правого коліна, що був спричинений завданням удару нападником. У зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся до лікаря, який за наслідком огляду діагностував здавлення м`яких тканин шиї та забій правого колінного суглобу, на підтвердження чого долучено документ із КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради.

Також, службовим розслідуванням встановлено, що свідками вказаної події стали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , котрі, відповідно до відібраних пояснень, що долучені до матеріалів справи, 20.03.2022 року близько 21:20-21:30 год. спілкувались та звернули увагу на крики за спиною, обернувшись побачили двох чоловіків вищого та нижчого зросту, що знаходились на відстані близько 15-20 метрів боком від них. Відповідно до пояснень ОСОБА_7 , чоловік нижчого зросту (як встановлено службовим розслідуванням, ним виявився майор поліції ОСОБА_2 ) дістав табельну зброю спрямував у бік вищого чоловіка (як встановлено службовим розслідуванням, ним виявився ОСОБА_3 ) та здійснив постріл угору. Після пострілу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернули на це увагу та діставши ліхтарик наблизились, а ОСОБА_6 наказав позивачу покласти зброю на землю. ОСОБА_2 виконав вимогу ОСОБА_6 , поклав зброю на землю, став на коліна, пред`явив посвідчення та представився. Відповідно до відібраних пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_6 позивач зауважив, що на нього здійснено напад ОСОБА_3 , однак зазначені свідки в поясненнях зауважили про відсутність на одязі у ОСОБА_2 слідів побиття та зазначили, що фізичного контакту між зазначеними особами не було. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 привернули увагу проїжджаючого повз екіпажу патрульної поліції.

В ході службового розслідування відібрано пояснення інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Рівненській області ДПП Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , інспектора УПП в Рівненській області ДПП Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Сіліпіна О.В., інспектора УПП в Рівненській області ДПП Національної поліції України капрала поліції Потичко Б.М., поліцейського УПП в Рівненській області ДПП Національної поліції України рядового поліції Навратюка О.В., відповідно до змісту яких ОСОБА_2 поводив себе стримано та коректно, жодним чином не перешкоджав виконувати свою роботу працівникам поліції.

В матеріалах справи, також, наявні пояснення ОСОБА_3 , що надані в присутності адвоката Бондаренка Ю.В. Відповідно до змісту пояснень, ОСОБА_3 20.03.2022 року приблизно о 21:00 год. йшов та зустрів незнайомого чоловіка і пройшов з ним по дорозі до майдану ОСОБА_5 , де під час розмови, вони не зрозуміли один одного, при цьому позивач вийняв пістолет і вистрілив вверх, після чого підбігли люди і приїхала поліція. Чи перебував позивач у нетверезому стані ОСОБА_3 , згідно наданих пояснень, не помітив, при цьому жодного насильства ОСОБА_2 не застосовував.

Також, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 , відповідно до змісту якої, жодної шкоди охоронюваними законом правам та інтересам, в тому числі, життю, здоров`ю, честі, гідності, недоторканості і безпеці ОСОБА_2 не завдано. Зокрема, позивачем, щодо ОСОБА_3 не вчинялось жодного насильства або погрози застосування насильства чи застосування зброї, а було лише здійснено вистріл вгору. Жодних претензій до позивача ОСОБА_3 не має та просить не притягати його до жодної відповідальності.

Згідно відібраних пояснень заступника начальника оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_9 . 20.03.2022 року ОСОБА_2 перебував поза службою, за час проходження служби характеризувався з позитивної сторони, порушень службової дисципліни та законності не допускав.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року за фактом використання вогнепальної зброї оперуповноваженим УСР в Рівненській області ДСР Національної поліції України майором поліції ОСОБА_2 (далі по тексту висновок службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року), яким пропонується за порушення службової дисципліни, не дотримання п. 1,2,3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію»; ч. 9, 10 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію»; ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію»; пп. 1, 3, 4, 8 п. 1 та пп. 6 п. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179; пп. 2 п. 6 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 року №70, що виразилося у вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України та свідчать про ігнорування принципів діяльності поліції, вчинення дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, застосувати до оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майора поліції ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України прийнято наказ №90 від 27.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УСР в Рівненській області» (далі по тексту наказ №90 від 27.03.2022 року).

Наказом «По особовому складу» №119 о/с від 27.03.2022 року Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України звільнено зі служби в поліції оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_2 .

Відповідно до змісту наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України «По особовому складу» №119 о/с від 27.03.2022 року (далі по тексту наказ №119 о/с від 27.03.2022 року), вказаний наказ видано відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та на підставі наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №90 від 27.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УСР в Рівненській області».

Вважаючи наказ про притягнення до відповідальності та наказ про звільнення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі по тексту Закон №580-VIII).

Відповідно до ст. 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 2 ст. 19 Закону №580-VIII).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарний статут Національної поліції України).

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Аналогічна правова норма викладена у пункті 2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 (далі по тексту Порядок №893).

Надаючи правову оцінку факту встановлення висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року порушення позивачем вимог ч. 9 ст. 46 Закону №580-VII суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ч. 9 ст. 46 Закону №580-VII поліцейському заборонено застосовувати вогнепальну зброю в місцях, де може бути завдано шкоди іншим особам, а також у вогненебезпечних та вибухонебезпечних місцях, крім випадків необхідності відбиття нападу або крайньої необхідності.

Закон №580-VII розмежовує поняття застосування та використання зброї. Адже, згідно з ч. 2 ст. 46 Закону №580-VII визначено, що поліцейський уповноважений на зберігання, носіння вогнепальної зброї, а також на її застосування і використання лише за умови що він пройшов відповідну спеціальну підготовку.

Судом встановлено, що висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року встановлено саме факт використання, а не застосування позивачем вогнепальної зброї, про що свідчить зміст вказаного висновку.

Проте, оскаржуваний наказ №90 від 27.03.2022 року, що прийнятий на підставі висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року та в абзаці 4 якого констатується факт використання, а не застосування табельної вогнепальної зброї, без жодних обґрунтувань, містить твердження про порушення позивачем ч. 9 ст. 46 Закону №580-VII.

Частиною 13 статті 46 Закон №580-VII визначено, що поліцейський може використати вогнепальну зброю для подання сигналу тривоги або виклику допоміжних сил, або для знешкодження тварини, яка загрожує життю чи здоров`ю поліцейського та інших осіб.

Факт застосування зброї позивачем спростовується поясненнями, що містяться в матеріалах службового розслідування, та заявою ОСОБА_3 , відповідно до змісту яких позивачем здійснено виключно постріл в гору та не застосовувалась зброя відносно ОСОБА_3 ..

Суд зауважує, що висновок службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року містить інформацію щодо скерування вогнепальної зброї в область ніг ОСОБА_3 , що не підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також, спростовується поясненнями та заявою безпосереднього учасника події ОСОБА_3 , котрі містяться в матеріалах справи та досліджені судом, проте невраховані відповідачем.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Всупереч ч. 2 ст. 14, п. 7 ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України висновок службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року не містить документів та матеріалів, що підтверджували б факт застосування зброї позивачем, а також, обґрунтувань, доводів чи доказів, з урахуванням часу, місця та фактичних обставин події, що застосування вогнепальної зброї здійснено в місцях, де може бути завдано шкоди іншим особам, а також у вогненебезпечних та вибухонебезпечних місцях.

Отже, факт порушення позивачем ч. 9 ст. 46 Закону №580-VII не підтверджено висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року та наявними в матеріалах справи доказами.

Надаючи правову оцінку факту встановлення висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року порушення позивачем вимог ч. 10 ст. 46 Закону №580-VII суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 10 ст. 46 Закону №580-VII поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомляти свого керівника про застосування вогнепальної зброї, а також негайно повідомити свого керівника про активне застосування вогнепальної зброї, який, у свою чергу, зобов`язаний поінформувати центральний орган управління поліції та відповідного прокурора.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що позивач повідомив свого керівника про вказану подію у письмовій формі шляхом написання рапорту, що міститься в матеріалах справи, та був надісланий засобами поштового зв`язку, відповідно до фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 21.03.2022 року.

Також, ОСОБА_2 стверджує, що окрім написання рапорту негайно в усній формі повідомив про вказану подію свого керівника.

Вказаним обставинам не надано жодної оцінки в ході службового розслідування та жодним чином не спростовано, ні висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року, ні відзивом на позовну заяву.

Отже, факт порушення позивачем ч. 10 ст. 46 Закону №580-VII не підтверджено висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року та наявними в матеріалах справи доказами.

Надаючи правову оцінку факту встановлення висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року порушення позивачем вимог підпункту 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179 суд зазначає наступне.

Згідно з підпункту 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено: перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Таким чином диспозиція вказаної норми передбачає заборону поліцейському під час безпосереднього виконання службових обов`язків перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону №580-VII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції (ч. 1 ст. 91 Закону №580-VII).

Судом встановлено, що відповідно до висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року та графіку чергування особового складу УСР в Рівненській області ДСР Національної поліції України, який задіяний на охорону та оборону адмінприміщення управління, що затверджений начальником Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, під час вказаної події позивач перебував поза службою.

Відповідно до змісту висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були направлені для проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради.

Згідно зі змістом оскаржуваного наказу №90 від 27.03.2022 року, котрим позивача звільнено зі служби в поліції, факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння підтверджено висновком Комунального некомерційного підприємства «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради від 20.03.2022 року №414.

Однак, в матеріалах справи відсутній висновок Комунального некомерційного підприємства «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради від 20.03.2022 року №414.

Натомість на підтвердження перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння відповідач покликається на витяг №414 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, позивач заперечує щодо перебування в зазначеному стані алкогольного сп`яніння та наголошує про неналежність, недопустимість та недостовірність зазначеного доказу.

Надаючи оцінку вищезазначеним обставинам суд зауважує, що спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 1413/27858 від 11.11.2015 року (далі Інструкція №1452/735).

Суд погоджується з позивачем, що положення Інструкції № 1452/735 застосовуються і при визначенні стану алкогольного сп`яніння працівників поліції, що не перебували за кермом. Аналогічні висновки щодо застосувань цих норм права викладені в постанові Верховного Суду від 24.04.2020 року у справі №823/1022/16, а тому суд враховує їх при ухвалені рішення у даному спорі.

Відповідно до розділу ІІІ пунктів 15-22 Інструкції №1452/735 встановлено:

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, результати медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння вважаються достовірними за умови, що вони були отримані під час медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями, результати яких зафіксовані в акті та висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Надаючи правову оцінку долученому до матеріалів справи витягу №414 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд критично оцінює відомості, що зазначені у вказаному документі з огляду на наступне.

У відповідності до змісту долученого до матеріалів справи витягу із журналу №414, зазначено час огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння 22 год. 15 хв., однак, відповідно до долученого відповідачем витягу реєстрації події, виїзд патрульної служби поліції відбувся лише о 22 год. 27 хв., що в часовому проміжку виключає можливість проведення огляду о 22 год. 15 хв. та свідчить про недостовірність вказаного доказу у розуміння ст. 75 КАС України.

Окрім зазначеного, відповідно до змісту витягу із журналу №414, особою котра доставила на огляд у заклад охорони здоров`я позивача зазначено «ст. л-нт ОСОБА_10 », проте, вказана особа не значиться серед посадових осіб, що здійснювали виїзд на вказану подію, відповідно до висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року пояснення у вказаної особи не відбирались, та всупереч форми витягу, не зазначено посаду, найменування підрозділу Національної поліції України вказаної особи. Також, вказаний витяг із журналу №414 містить штамп без зазначення дати та реєстраційного номеру, а графа «результати огляду» заповнена іншим нерозбірливим почерком.

Відповідно до розділу І пункту 3 Інструкції №1452/735 встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд констатує, що в матеріалах справи та висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року відсутні пояснення осіб відносно того, за якими саме явними ознаками відповідач дійшов висновку про перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, що зумовило необхідність проведення його медичного огляду.

Натомість, згідно висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року та долучених матеріалів, ОСОБА_2 чітко розумів та виконував вимоги, відповідав на запитання, поводив себе стримано та коректно, жодним чином не перешкоджав виконувати функціональні обов`язки поліції, про що зазначено в поясненнях працівників поліції: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння позивач не відмовлявся. Особа відносно якої позивач, згідно висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року, вчинив протиправні дії в поясненнях повідомила, що не помітила чи перебував ОСОБА_2 в алкогольному сп`янінні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами і не обґрунтовано нормами чинного законодавства факт порушення позивачем вимог підпункту 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179.

Надаючи правову оцінку факту встановлення висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року порушення позивачем вимог п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону №580-VII, пп. 1, 3, 4, 8 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179 та пп. 2 п. 6 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 року №70 суд зазначає наступне.

За змістом п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Підпунктами 1, 3, 4, 8 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Суд констатує, що з вищенаведених підстав, судом встановлено відсутність факту порушення позивачем ч. 9, 10 ст. 46 Закону №580-VII та вимог підпункту 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що відповідно до змісту висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року та долучених до нього матеріалів відповідачем жодним чином не встановлено та не підтверджено порушення позивачем вимог п. 3 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону №580-VII, підпунктів 3, 4, 8 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, пп. 2 п. 6 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 року №70, а лише перелічено вказані норми.

Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.

Відповідач зазначаючи у висновку службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року про недотримання позивачем принципів діяльності поліції та вчинення дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, які підривають авторитет Національної поліції, не зазначив та не встановив відомості щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено позивачем; наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

На противагу зазначеному відповідачем, матеріалами справи, а саме, поясненнями та заявою безпосереднього учасника події ОСОБА_3 ; поясненнями працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; відомостями із КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради спростовується факт порушення позивачем зазначених норм законодавства.

Натомість, згідно із висновком службового розслідування №1053/55/116/01-2022 від 25.03.2022 року та наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_2 перебуваючи на займаній посаді з 06.11.2019 року діючих дисциплінарних стягнень не має, нагороджений відомчою заохочувальною відзнакою Національної поліції України медаллю « 15 років сумлінної служби» відповідно до наказу від 02.07.2021 року №836 о/с, та згідно наданих пояснень безпосереднього керівника (заступника начальника оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_9 ) за час проходження служби характеризувався з позитивної сторони, порушень службової дисципліни та законності не допускав.

Відповідно до частини 2 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.

Суд акцентує увагу, що саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду зазначена у постанові від 06.02.2020 у справі №826/1916/17 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас суд констатує, що з висновку службового розслідування щодо позивача вбачається, що в ході проведення службового розслідування та при прийнятті оскаржуваних наказів, відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступків, що, в свою чергу, спричинило застосування дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення з посади, що за даних обставин є надмірним та передчасним.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами і не обґрунтовано нормами чинного законодавства факт порушення позивачем вимог п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону №580-VII, пп. 1, 3, 4, 8 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179 та пп. 2 п. 6 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 року №70.

За сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України «По особовому складу» №119 о/с від 27.03.2022 року та наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №90 від 27.03.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УСР в Рівненській області».

Щодо поновлення на попередньо займаній посаді суд зазначає наступне.

Законом №580-VII не визначено процедури поновлення протиправно звільненого поліцейського на посаді, відповідно, застосуванню підлягають норми трудового законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 Кодексу законів про працю України та ч. 1 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно приписів ч. 2 та 3 ст. 77 Закону №580-VII, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення; день звільнення вважається останнім днем служби. Відтак, позивач підлягає поновленню на попередньо займаній посаді оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 28.03.2022 року.

Щодо стягнення додаткової винагороди у розмірі 30 тис. грн. та середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.03.2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 розділу І); при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно (пункт 15 розділу І); поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення (пункт 6 розділу III).

З огляду на наведене та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою передбачено виплату для поліцейських у розмірі 30 тис. грн. та яка безпідставно не виплачена позивачу за березень 2022 року, така винагорода підлягає стягненню з відповідача.

Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.04.2016 року за №669/28799 визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 розділу І); при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно (пункт 15 розділу І); поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення (пункт 6 розділу ІІІ).

Частиною 2 статті 235 КЗпП України закріплено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відтак, внаслідок скасування судом наказу про звільнення позивача та задоволення позовної вимоги про поновленні на роботі належить також задовольнити позовну вимогу про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі по тексту Порядок №100).

Відповідно до п. 8 цього Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про доходи від 20.06.2022 року №116, середньомісячна заробітна плата позивача (за січень 2022 року 15436,97 грн., за лютий 2022 року 18523,09 грн.) становить 7313,21 грн..

Таким чином, середньоденний заробіток (33960,06 грн./59 календарний день) становить 575,59 грн.

За період з 28.03.2022 року по 25.07.2022 року, включаючи ці дні, позивач перебував у вимушеному прогулі 120 календарних днів. А тому, сума середнього заробітку, що підлягає до відшкодування за час вимушеного прогулу, вирахувана шляхом множення середньоденного заробітку (575,59 грн.) на число календарних днів за період вимушеного прогулу (120), становить 69070,8 грн..

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язаний виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 69070,8 грн., утримавши із нього податок з доходів фізичних осіб, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військовий збір.

Окрім зазначеного, з огляду на наведені норми чинного законодавства та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», стягненню з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_2 , також, підлягає виплата у розмірі 30 тис. грн., за вирахуванням податків та зборів передбачених нормами чинного законодавства до вказаної виплати.

Відповідно до пп. 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

А відтак, суд дійшов висновку про допущення рішення суду в цих частинах до негайного виконання.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Повний текст судового рішення складений з врахуванням строку перебування головуючого судді у щорічній основній відпустці.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 №90 від 27.03.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України по особовому складу №119 о/с від 27.03.2022 року про звільнення ОСОБА_2 .

Поновити ОСОБА_2 з 28.03.2022 на службі в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими групами) Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.03.2022 по 25.07.2022 в сумі 69 070 (шістдесят дев`ять тисяч сіцмдесят) гривень 80 копійок, без врахування сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_2 додаткову винагороду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, без врахування сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України судові витрати - судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач: Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул.Академіка Богомольця,10,м.Київ,01601, )

Повний текст рішення складений 26 серпня 2022 року

Суддя В.В. Щербаков