Справа № 215/2332/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 серпня 2022 року Справа 215/2332/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, встановлення компетенції,-

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду звернувся в суд із вказаним позовом та просить суд:

- встановлення наявності компетенції (повноважень) комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду заяви від 17.04.2020 року вх 77 зазначити посадову особу підприємства, яка зменшує кількість ліків, наклада табу на випуску рецептів на ліки після рекомендацій лікаря, який оглядав онко хвору ОСОБА_2 на дому і визнати таку відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду заяви від 17.04.2020 року вх 77 надати належно засвідчений клінічний протокол амбулаторного лікування серцевих заховрювань ОСОБА_2 і визнати відсутність відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду заяви від 17.04.2020 року вх 77 надати позивачу достатню сімтоматику для визнання непрацездатним громадянина з діагнозом узловий зоб 1,2,3 ст і визнати відсутність відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду заяви від 17.04.2020 року вх 77 надати належно засвідчений клінічний протокол амбулаторного лікування післяопераційного гіпотиреозу ОСОБА_2 і визнати відсутність відмови від такої процедури протиправною бездіяльністю;

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду заяви від 17.04.2020 року вх 77 звернутись до власника- Криворізької міської ради вирішення питання місцевого значення в межах ст. 144 Конституції України і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи -215/2332/22.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2022 року по справі №215/2332/22 адміністративну справу №215/2332/22 передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2022 року, справу №215/2332/22 передано на розгляд судді Боженко Н.В.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

До позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас, позивачем не надано копій відповідних документів до примірника позовної заяви як суду так і їх копій, що підлягають направленню (врученню) відповідачу в обґрунтування позовних вимог.

Також позивачем долучено до позовної заяви копію заяви від 17.04.2020 р. до відповідача, що стала підставою звернення до суду на обґрунтування порушених прав позивача, однак така заява не містить дати (доказів на підтвердження факту направлення (вручення, отримання) уповноваженою особою відповідача.

Частиною 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" визначено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року становить 2481,00 грн.

Розміри ставок судового збору визначені у ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно із приписами ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто, з урахування положень ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" - 992, 40 грн.).

Позивачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання адміністративного позову.

ОСОБА_1 до позовної заяви подано заяву про звільнення його від сплати судового збору.

Розглянувши вказану заяву про звільнення від сплати судового збору, суддя зазначає наступне.

Питання щодо зменшення, відстрочення, розстрочення чи звільнення сплати судового врегульовано положеннями ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що суду надано право, а не покладено обов`язок зменшити, відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору. Крім того, суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору за однієї з умов, перелічених у пунктах 1-3 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", лише з урахуванням майнового стану заявника.

Обов`язок обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні сплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Аналіз правового врегулювання питання звільнення від сплати судового збору дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 до позовної заяви подано заяву про звільнення його від сплати судового збору з огляду на скрутне матеріальне становище, оскільки позивач не є працевлаштованим та не отримує доходів.

До вказаної заяви позивачем надано довідку Тернівського управління соціального захисту населення м. Кривій Ріг №4476 від 01 червня 2022 року, в якому зазначено, що позивач отримав компенсацію по догляду за інвалідом І групи в період з січня 2021 року по грудень 2021 року в загальному розмірі 25851,00 грн.

Отже, зазначена довідка містить відомості лише щодо отримання позивачем щомісячної компенсації по догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи, тобто не відображає майновий стан позивача, який може мати інші джерела доходу.

Водночас, суд наголошує, що належними та достатніми доказами для підтвердження скрутного майнового становища позивача можуть бути довідки про доходи з органів державної податкової інспекції, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 10.10.2019 року по справі № 215/3329/19.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих письмових доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені у заяві не можуть бути визнані поважними, у зв`язку із чим заява задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція щодо відмови у ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору наведена в ухвалах Верховного Суду: від 27.01.2020 року справа №215/4776/18, від 27.01.2020 року справа №215/3308/18, від 27.01.2020 року справа №215/2630/19, від 02.01.2020 року справа №215/3308/18, від 27.12.2019 року справа №212/1558/19), від 27.12.2019 року справа №215/3553/17, які в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлено п`ять вимог немайнового характеру, чотири з яких є похідними від основної, у зв`язку з чим сума судового збору за подання такого позову до суду у поточній редакції складає - 992,40 грн.

Стосовно поданої позивачем заяви про витребування доказів, суд зазначає наступне.

За приписами ч.4, ч.5 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, якщо позивач заявляє клопотання про витребування певних доказів, останній повинен надати докази неможливості їх отримання у встановлений строк з причин, що від нього не залежать.

Всупереч викладеному, жодних доказів на підтвердження об`єктивних причин неможливості подання доказів самостійно, матеріали позову не містять, сама заява про витребовування доказів не містить належного обґрунтування, що підтверджує неможливість подання доказів самостійно.

В тому числі, відповідно до ч. 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч. 1 стаття 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з тексту позовної заяви, вимоги позивача стосуються розгляду відповідачем заяви позивача від 17.04.2020 року.

Враховуючи дату заяви позивача, позивачем пропущений строк звернення до суду, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приписами частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

До позовної заяви додано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем заявлено, що 13.10.2021 року позивач подав позов, а 09.07.2022 року одержав ухвалу від 30.06.2022 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/3196/21 про повернення позову в конверті з штампом "судова повістка" з 10 ухвалами, з штрихкодом 565 і датою 05.07.2022 року направлені мені ухвали, якою надав право на повторне звернення. Датою початку перебігу 6 місячного строку позивач вважає саме 13.07.2022 року, оскільки з цієї дати позивачу повернули заяву. Крім іншого, позивач посилається на рішення Європейського суду з прав людини Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії, в якому зазначено що строк, сплата судових зборів не повинні перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом, суд керується наступним.

Позивачем до заяви про поновлення строку звернення до суду не надано жодних доказів на підтвердження даних обставин, які наведенні в заяві та свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду, в свою чергу обов`язок надання до позову як заяви про поновлення пропущеного строку так і доказів поважності причин його пропуску саме позивачем встановлений частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Суд звертає увагу позивача, що Законом не передбачено переривання строку звернення до суду.

За таких обставин, обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача про поновлення строку звернення до суду, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку.

У зв`язку з чим, позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням інших поважних підстав поновлення відповідного строку та докази на його обгрнутування.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст. ст. 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає, за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 123, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовною заявою по адміністративній справі № 215/2332/22.

У задоволенні заяви позивача про витребування доказів у справі № 215/2332/22 - відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за звернення до суду із позовом немайнового характеру - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, встановлення компетенції - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня вручення (отримання) копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних підстав пропуску строку на звернення до суду та надати докази наявності таких підстав;

- обґрунтованого клопотання про звільнення або відстрочення сплати позивачем судового збору із наданням належних та достатніх доказів на підтвердження відповідних доводів доказів (довідка податкового органу про суми виплачених доходів та утриманих податків, також інші докази на підтвердження скрутного матеріального стану: довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги тощо) або документу про сплату судового збору за подання адміністративного позову із позовними вимогами немайнового характеру у відповідності до Закону України "Про судовий збір" у розмірі 992,40 грн. або в іншому розмірі у випадку зміни розміру позовних вимог у відповідності до положень Закону України "Про судовий збір":

"Отримувач коштів: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р./22030101, код отримувача (код заЄДРПОУ)37988155, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО)899998, рахунок отримувача -№UA4004632, код класифікації доходів бюджету- 22030101. Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа);

- належним чином завірених копій доданих до позовної заяви доказів на обґрунтування позову для суду та відповідача;

- належним чином завірену заяву від 17.04.2020 року, яка б містила дату її отримання відповідачем (докази) для суду та відповідача або доказів на підтвердження обставин, у зв`язку з якими позивач не має можливості подати такі докази самостійно.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 123 та пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко