Справа № 640/18817/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м. Київ № 640/18817/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАША ПРАГА» (01135, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 101А)

до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 2)

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «НАША ПРАГА» (далі - позивач, ТОВ «НАША ПРАГА») з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі - відповідач, Національна рада) щодо визнання протиправним та скасувати рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 820 від 17.06.2021 року "Про призначення позапланової безвиїзної перевірки ТОВ «НАША ПРАГА», м. Київ (HP № 00509-м від 12.12.2015, супутникове ТБ, логотип: «Максі-ТВ»)».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №640/18817/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню. В оскаржуваному рішенні відповідач дійшов протиправного висновку про зафіксовані під час моніторингу повторної трансляції передачі «Важливе» (ведучі: Максим Назаров, Ангеліна Пичик, гість студії: юрист, ексміністр юстиції України Олена Лукаш) ознаки порушення чинного законодавства у висловлюваннях гості ефіру та журналістів телеканалу, а втручання в такий спосіб є виявом цензури з боку відповідача. Крім того, позивач зазначив, що Національною радою всупереч положенням Інструкції без дослідження належних доказів ознак порушення було прийняте необ`єктивне рішення про призначення позапланової виїзної перевірки, з огляду на те, що будь-які документи, зокрема акт моніторингу, відеозапис моніторингу Національною радою не досліджувались, акт перевірки та запис моніторингу до оскаржуваного рішення не долучено.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржуване рішення прийняте ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас, наголосив, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало, зокрема, виявлення ознак порушення під час здійснення моніторингу є законною підставою для призначення позапланової перевірки, тому відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а саме Національною радою в повному обсязі дотримано вимог Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» та з дотриманням Регламенту Національної ради.

Не погоджуючись з доводами, викладеними представником відповідача у відзиві на позовну заяву, представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не наведено належних обґрунтованих заперечень щодо правових підстав позову та не містить посилань на допустимі докази або правові норми, які спростували б твердження позивача.

Представником відповідача подано заперечення, в якому останній, категорично не погоджуючись з доводами та аргументами наведеними представником позивача, зазначив, що здійснення моніторингу є одним з основних повноважень Національної ради і відповідно акт моніторингу може бути належним і допустим доказом наявності чи відсутності в ефірі будь-якого ліцензіата того чи іншого порушення. При цьому, перевірити наявність ознак можливого порушення вимог чинного законодавства можливо лише шляхом проведення перевірки. Тому відповідач вважає доводи позивача, викладені у позові, необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Також, відповідачем наголошено, що на підставі оскаржуваного рішення у період з 06.07.2021 по 20.07.2021 включно Національною радою проведено позапланову безвиїзну перевірку діяльності ТОВ «НАША ПРАГА».

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «НАША ПРАГА» є юридичною особою, якій Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення видала ліцензію на мовлення серії HP №00509-м від 12.12.2015 р. (супутникове (телебачення), логотип: «Максі-ТВ»).

За результатами моніторингу мовлення ТОВ «НАША ПРАГА», м. Київ (ліцензія на мовлення HP №00509-м від 12.12.2015 р., логотип: «Максі-ТВ»), за 28.04.2021 р. у часовому проміжку з 05:56 по 07:00 зафіксовано повторну трансляцію передачі «Важливе» (ведучі: М.Назаров, А.Пичик) за участю юриста, екс-міністра юстиції України Олени Лукаш, яка містить ознаки порушення ліцензіатом вимог:

- абзацу четвертого частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (Не допускається використання телерадіоорганізацій для: закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті);

- пунктів а) та в) частини першої статті 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (Телерадіоорганізація зобов`язана: дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії; поширювати об`єктивну інформацію);

- частини першої статті 28 Закону України «Про інформацію» (Інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини).

В подальшому, 17.06.2021 р. Національна рада, керуючись частиною першою статті 70 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», статтею 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», частиною першою статті 28 Закону України «Про інформацію», абзацом двадцять восьмим пункту 6 Доктрини інформаційної безпеки України, затвердженої Указом Президента України від 25.02.2017 № 47/2017, абзацом третім пункту 3 розділу III та пунктом 10 розділу VII Інструкції про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої рішенням Національної ради від 08.02.2012 № 115, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.02.2012 за № 313/20626 (у редакції рішення Національної ради від 09.11.2017 № 2127 (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.12.2017 за № 1468/31336) прийняла оскаржуване рішення №820, яким вирішено призначити позапланову безвиїзну перевірку діяльності ТОВ "НАША ПРАГА", м. Київ (HP №00509-м від 12.12.2015 р.), з метою перевірки дотримання вимог абзацу четвертого частини другої статті 6, пунктів а) та в) частини першої статті 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»; частини першої статті 28 Закону України «Про інформацію».

Не погоджуючись з вищевикладеним діями та рішенням уповноваженого органу щодо призначення позапланової виїзної перевірки позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань регулює Закон України "Про телебачення і радіомовлення".

Дія цього Закону поширюється на відносини між суб`єктами діяльності в галузі телебачення і радіомовлення незалежно від їхньої форми власності, мети створення, виду статутної діяльності, а також від способу розповсюдження телерадіопрограм та передач, розрахованих на масове приймання споживачами (ч.1 статті 2 Закону).

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» єдиним органом державного регулювання діяльності у сфері телебачення і радіомовлення незалежно від способу розповсюдження телерадіопрограм і передач є Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» від 23.09.1997 №538/97-ВР Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Статтями 13 та 14 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» визначено, що Національна рада наділена наглядовими та регуляторними повноваженнями щодо дотримання телерадіоорганізаціями вимог законодавства у галузі телерадіомовлення, а також нагляд за дотриманням ліцензіатами умов ліцензій.

Приписами статті 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» передбачено, що Національна рада здійснює офіційний моніторинг телерадіопрограм, нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення та застосовує в межах своїх повноважень санкції відповідно до закону.

Відповідно до статті 70 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» Національна рада здійснює контроль за дотриманням та забезпечує виконання вимог законодавства України у сфері телебачення і радіомовлення.

В межах здійснення цих повноважень Національна рада має право приймати рішення про проведення перевірок у встановленому законодавством порядку.

Реалізація наглядових повноважень Національної ради здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 08.02.2012 № 115, зареєстрованого в Міністерств юстиції України 24.02.2012 за № 313/20626 (у редакції рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 09.11.2017 № 2127) (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції акт моніторингу - службовий документ, складений уповноваженою особою Національної ради, в якому відображаються результати моніторингу; моніторинг - комплекс заходів, спрямованих на фіксацію і аналіз мовлення або програмної послуги, який здійснюється шляхом запису, перегляду (прослуховування) телерадіопрограм, що розповсюджуються ліцензіатами.

Пунктом 1 розділу II Інструкції передбачено, що об`єктами моніторингу є телерадіопрограми, які транслюються (ретранслюються) на території України, та телерадіопрограми, що надаються у складі програмної послуги.

Відповідно до пункту 1 розділу III Інструкції Національна рада здійснює наглядові повноваження, зокрема шляхом здійснення моніторингу телерадіопрограм, а також проведення перевірок (планових або позапланових, виїзних або безвиїзних).

Пунктом 3 розділу III даної Інструкції чітко визначені підстави для здійснення позапланових перевірок, серед яких, зокрема, виявлення Національною радою під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії.

Згідно з пунктом 4 розділу II Інструкції моніторинг телерадіопрограм телерадіоорганізацій передбачає:

запис та збереження телерадіопрограм спеціалізованим технологічним обладнанням для приймання, запису і зберігання телерадіопрограм;

перегляд (прослуховування) записаних телерадіопрограм;

аналіз отриманих результатів і складання акта моніторингу;

зберігання записів телерадіопрограм (за необхідності).

Тобто, пункт 4 розділу II Інструкції передбачає складові елементи моніторингу, у тому числі аналіз отриманих даних, однак не містить вимоги щодо зазначення такого аналізу безпосередньо в акті моніторингу.

Як вбачається з матеріалів справи, при здійсненні моніторингу мовлення TOB «НАША ПРАГА» за 28.04.2021 зафіксовано зафіксовано повторну трансляцію передачі «Важливе» (ведучі: Максим Назаров, Ангеліна Пичик, гість студії: юрист, ексміністр юстиції України Олена Лукаш).

Аналіз отриманих даних полягав у вивченні та виокремленні з трансльованого ефіру TOB «НАША ПРАГА» окремих висловлювань, що мають ознаки порушення Законів України «Про телебачення і радіомовлення», «Про інформацію».

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що моніторинг ефіру позивача за 28.04.2021 р. було здійснено т.в.о. начальника відділу моніторингу Ложечніковим А.В., яким 05.05.2021 року було складено Акт моніторингу телерадіопрограми Товариства з обмеженою відповідальністю «НАША ПРАГА», м. Київ, ліцензія на мовлення НР № 00509-м від 12.12.2015, вихідні дані (логотип): «Максі-ТВ», вид мовлення - супутникове (телебачення), технічні параметри мовлення: супутниковий ретранслятор - "ASTRA 4A", орбітальна позиція - 5 градусів Сх.д., частота прийому 12284 МГц, символьна швидкість - 27500 Ксимв./сек., коефіцієнт корекції помилок (FEC) - 3/4, поляризація - вертикальна, умови розповсюдження програм - у відкритому вигляді.

Згідно з пунктом 2 розділу II Інструкції уповноваженими особами, які здійснюють моніторинг, є: представники Національної ради в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, працівники секретаріатів представників Національної ради, а також працівники відповідних структурних підрозділів Національної ради, до посадових обов`язків яких належить здійснення моніторингу.

Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» працівники апарату Національної ради є державними службовцями.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях.

Так, судом встановлено, що рішенням Національної ради №2199 від 13.12.2018 р. затверджено положення про структурні підрозділи Національної ради, зокрема, Положення про відділ моніторингу управління контролю та аналізу телерадіомовлення (далі - Положення).

Відповідно до пункту 4 Положення, відділ моніторингу, зокрема, здійснює моніторинг телерадіопрограм телерадіоорганізацій та телерадіопрограм, які надаються у складі програмної послуги, на предмет дотримання вимог чинного законодавства та умов ліцензії, забезпечує роботу моніторингового центру Національної ради.

Пунктом 6 Положення передбачено, що до повноважень т.в.о. начальника відділу моніторингу входить зокрема, здійснення аналізу стану галузі телебачення і радіомовлення, сприяння розвитку та професійному становленню телерадіоорганізацій, узагальнення результатів моніторингів, складання актів моніторингу.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що акт моніторингу ефіру позивача за 28.04.2021 р. було складено уповноваженою особою Національної ради у передбачений законом спосіб, а тому враховуючи викладене, виявлення ознак порушення під час здійснення моніторингу є законною підставою для здійснення позапланової перевірки, а також, передусім, для призначення позапланової перевірки, у зв`язку з чим, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що моніторинг та сам акт моніторингу був складений не уповноваженою на те особою.

Також варто наголосити, що до наглядових повноважень Національної ради статтею 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» віднесено, зокрема: офіційний моніторинг телерадіопрограм; нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення; нагляд за дотриманням ліцензіатами ліцензійних умов та умов ліцензій; нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями вимог законодавства України щодо частки національного аудіовізуального продукту; нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями, які здійснюють радіомовлення, вимог законодавства України щодо часток пісень (словесно-музичних творів) державною мовою та офіційними мовами Європейського Союзу в обсязі пісень, поширених протягом доби, а також протягом часових проміжків, визначених законом; нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями, які здійснюють радіомовлення, вимог законодавства України щодо обсягу ведення передач державною мовою.

Враховуючи специфіку регулювання сфери телебачення і радіомовлення, а також статус, завдання і повноваження, якими наділено регулятора у даній галузі, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що здійснення моніторингу є одним з основних повноважень Національної ради і відповідно акт моніторингу, який складається уповноваженою особою Національної ради, може бути належним і допустимим доказом наявності чи відсутності в ефірі будь-якого ліцензіата ознак того чи іншого порушення.

З огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними доказами, суд відхиляє доводи позивача про те, що неможливо встановити яким чином проводився моніторинг і які саме особи та з яких джерел цей моніторинг здійснювали.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що акт моніторингу ефіру позивача за 28.04.2021 р. було складено уповноваженою особою Національної ради у передбачений законом спосіб, а тому враховуючи викладене, виявлення ознак порушення під час здійснення моніторингу є законною підставою для здійснення позапланової перевірки, а також, передусім, для призначення позапланової перевірки, у зв`язку з чим, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що моніторинг та сам акт моніторингу був складений не уповноваженою на те особою.

Слід відмітити, що конкретна форма акту моніторингу телерадіопрограм не затверджена жодним нормативно-правовим актом.

Разом з тим, відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції в акті моніторингу телерадіопрограм телерадіоорганізації зазначають: найменування телерадіоорганізації; номер ліцензії; технічні параметри мовлення; вихідні дані (логотип, позивні); дату мовлення ліцензіата, що є предметом моніторингу; час початку програм (передач) (за необхідності); елементи програмного наповнення (за необхідності); назву програм (передач) (за необхідності); мову програм (передач) (за необхідності); жанр (тип) програм (передач) (за необхідності); програми (передачі) власного виробництва (за необхідності); національний/іноземний аудіовізуальний продукт (за необхідності); хронометраж програм (передач) (за необхідності); посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, яка здійснила моніторинг; дату складання акта моніторингу; іншу інформацію залежно від предмета та виду моніторингу.

Дослідивши зміст акту моніторингу ефіру TOB «НАША ПРАГА» за 28.04.2021, суд зазначає, що останній містить: найменування телерадіоорганізації: ТОВ «НАША ПРАГА»; номер ліцензії: HP № 00509-м від 12.12.2015; вихідні дані (логотип): «Максі-ТВ», вид мовлення - супутникове (телебачення), технічні параметри мовлення: супутниковий ретранслятор - "ASTRA 4A", орбітальна позиція - 5 градусів Сх.д., частота прийому 12284 МГц, символьна швидкість - 27500 Ксимв./сек., коефіцієнт корекції помилок (FEC) - 3/4, поляризація - вертикальна, умови розповсюдження програм - у відкритому вигляді; дату мовлення ліцензіата, що є предметом моніторингу: 28.04.2021; час початку програми у відповідному розділі; елементи програмного наповнення, які вказані у розділі «Примітки»; назву, тип, мову; інформацію про програму власного виробництва та національний/іноземний аудіовізуальний продукт; хронометраж програм (передач), зазначений у розділі «Довжина»; посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, яка здійснила моніторинг: т.в.о. начальника відділу моніторингу А.Ложечніков; дату складання акта моніторингу: 05.05.2021.

Таким чином, акт моніторингу ефіру позивача за 28.04.2021 містить всі передбачені Інструкцією реквізити, інформацію про програму та інформацію про особу, яка провела такий моніторинг.

Також Національною радою виконано вимоги щодо необхідності посилання в акті на норму чинного законодавства України, яка наділяє Національну раду повноваженнями приймати зазначений акт індивідуальної дії.

Щодо вимоги зазначати в рішенні обставини, з настанням яких закони України пов`язують виникнення у Національної ради повноважень приймати відповідний акт, а також посилання на докази, якими підтверджується настання таких обставин та конкретизації яке саме висловлювання містить ознаки порушення, суд зазначає, що Національною радою у рішенні від 17.06.2021 № 820 конкретно вказано, які саме висловлювання під час здійснення моніторингу містять ознаки порушення чинного законодавства з посиланням на відповідні норми законів.

Також суд звертає увагу, що до наглядових повноважень Національної ради статтею 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» віднесено, зокрема: офіційний моніторинг телерадіопрограм; нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення.

Враховуючи специфіку регулювання сфери телебачення і радіомовлення, а також статус, завдання і повноваження, якими наділено регулятора у даній галузі, здійснення моніторингу є одним із основних повноважень Національної ради і відповідно акт моніторингу, який складається уповноваженою особою Національної ради, може бути єдиним належним і допустимим доказом наявності чи відсутності в ефірі будь-якого ліцензіата того чи іншого порушення, за яке відповідач має право застосувати відповідну санкцію.

Отже, законодавством чітко визначено здійснення Національною радою нагляду, у тому числі шляхом здійснення моніторингу та проведення перевірок.

В силу положень частин першої-третьої статті 17 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Національна рада, в межах своїх повноважень, приймає регуляторні акти, у тому числі нормативно-правові, а також інші акти індивідуальної дії.

Згідно статті 23 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» порядок організації та внутрішньої роботи Національної ради, що не врегульований цим Законом, визначається Регламентом Національної ради.

Відповідно до Регламенту Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, затвердженого рішенням Національної ради від 29.04.2015 № 581 (далі - Регламент) матеріали до проектів рішень містять інформацію, достатню для всебічного та повноцінного розгляду питання на засіданні Національної ради.

Проекти рішень, що виносяться на розгляд Національної ради структурними підрозділами апарату Національної ради, реєструються відділом організаційної роботи.

Розгляд питання починається з виступу члена Національної ради або посадової особи Національної ради, які доповідають по суті питання, що розглядається.

Доповідач викладає зміст питання, представляє проект рішення та зауваження (пропозиції), що надійшли під час його підготовки, відповідає на запитання голови Національної ради та членів Національної ради.

Головуючий на засіданні у разі потреби надає слово членам Національної ради, начальникам структурних підрозділів апарату Національної ради, а також може надати право запрошеним особам висловитися по суті питання, що розглядається.

У разі необхідності головуючий визначає час для обговорення відповідного питання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» діяльність Національної ради ґрунтується на принципах законності, незалежності, об`єктивності, прозорості, доступності для громадськості, врахування культурної, ідеологічної та політичної багатоманітності в суспільстві, врахування загальновизнаних міжнародних норм та стандартів у галузі телерадіомовлення, повноти і всебічного розгляду питань та обґрунтованості прийнятих рішень.

Згідно частини п`ятої статті 7 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» член Національної ради має право, зокрема, пропонувати для включення до порядку денного засідання Національної ради питання, що належать до її компетенції.

Розділом 3 Регламенту передбачено процедуру підготовки проектів рішень та матеріалів до них на засідання Національної ради.

Пунктом 3.3.3 Регламенту визначено, що проект рішення, підготовлений структурним підрозділом апарату Національної ради та завізований членом Національної ради, реєструється відділом протокольно-організаційної роботи.

Згідно з пунктом 3.3.6. Регламенту матеріали до проектів рішень повинні містити інформацію, достатню для всебічного та повноцінного розгляду питання на засіданні Національної ради.

Відповідно до пункту 3.3.11 Регламенту підготовлені для розгляду на засіданні Національної ради проекти рішень та матеріали до них мають бути надані для ознайомлення голові Національної ради, членам Національної ради не пізніше ніж за три робочих дні до дати проведення засідання. У виняткових випадках проекти рішень можуть надаватися безпосередньо на засіданні Національної ради.

Як вбачається зі змісту пункту 3.5.5. Регламенту, розгляд питання починається з виступу члена Національної ради або посадової особи Національної ради, які доповідають по суті питання, що розглядається. Доповідач викладає зміст питання, представляє проект рішення та зауваження (пропозиції), що надійшли під час його підготовки, відповідає на запитання голови Національної ради та членів Національної ради.

Пунктом 3.5.6. Регламенту передбачено, що головуючий на засіданні у разі потреби надає слово членам Національної ради, начальникам структурних підрозділів апарату Національної ради, а також може надати право запрошеним особам висловитися по суті питання, що розглядається. У разі необхідності головуючий визначає час для обговорення відповідного питання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши витяг з протоколу засідання від 17.06.2021 № 17, вбачається, що проект рішення та матеріали до нього були надані членам Національної ради, досліджені, за результатами одноголосно вирішено призначити позапланову виїзну перевірку.

Отже, приймаючи оскаржуване рішення, Національна рада діяла відповідно до процедури визначеної чинним законодавством.

При цьому, позивач не погодився з результатами офіційного моніторингу.

Водночас, матеріли справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності виявлених Національною радою порушень.

Суд також зазначає, що системний аналіз положень Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», Закону України «Про телебачення і радіомовлення» дає змогу дійти висновку, що Національна рада є конституційним, постійно діючим, колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями законодавства у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Закону України «Про Національну раду з питань телебачення і радіомовлення» передбачено, що Національна рада здійснює, зокрема, офіційний моніторинг телерадіопрограм.

Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин, суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуване рішення Національної ради прийняте з метою реалізації законних повноважень щодо нагляду за дотриманням ліцензіатом умов ліцензій та недопущення порушення законодавства про телебачення і радіомовлення, відповідно до вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення», у спосіб, визначений Законом України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» та з дотриманням Регламенту Національної ради.

Більш того, з урахуванням встановлених вище судом обставин та висновків, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за результатами моніторингу позивача за 28.04.2021 Національною радою зафіксовано лише ознаки порушення законодавства у сфері телебачення і радіомовлення, а не зафіксовано факт порушення. А тому при призначені позапланової виїзної перевірки Національною радою не порушено прав позивача, оскільки вказане рішення не містить жодних правових наслідків для нього.

Суд також акцентує увагу на тому, що у період з 06.07.2021 по 20.07.2021 Національною радою проведено позапланову безвиїзну перевірку діяльності ТОВ «НАША ПРАГА», за результатами якої 20.07.2021 складено акт №147.

Водночас, в межах даної справи предметом спору є рішення Національної Ради України з питань телебачення і радіомовлення №820 від 17.06.2021 року «Про призначення позапланової безвиїзної перевірки ТОВ «НАША ПРАГА» м. Київ (НР №00509 від 12.12.2015, супутникове ТБ, логотип: «МАКСІ-ТВ», яке, в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є індивідуальним актом (ненормативним правовим актом).

У рішенні Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 2 пункту 3 розділу IV Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно правових актів органів Верховної Ради України (справа про акти органів Верховної Ради України) від 23.06.1997 року № 3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Підсумовуючи викладене, рішення Національної Ради України з питань телебачення і радіомовлення №820 від 17.06.2021, як акт одноразового застосування, вичерпав свою дію фактом свого виконання, а тому він не може бути скасований судом після його виконання, що узгоджується з висновками Верховного Cуду, які викладені в постанові Верховного Cуду від 21.02.2019 у справі №807/2062/17.

Отже, оскільки правові наслідки оскаржуваного наказу є вичерпаними, та за результатами перевірки складено акт, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення та вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НАША ПРАГА» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук