Справа № 640/33887/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року м. Київ № 640/33887/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2020 № 1-2615, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 29 530,42 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2020 № 1-2615, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 30 287,61 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень, оскільки такі містять невірно обраховані до сплати суми земельного податку за 2020 рік. А саме при обрахунку податкових зобов`язань Головне управління ДПС у м. Києві помилково застосував ставку земельного податку 1 % замість 0,03 %, згідно з рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і з борів у м. Києві" в редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974, та з урахуванням цільового призначення земельних ділянок, що належать на праві власності позивачу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2021 відкрито провадження у справі № 640/33887/20; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначив, що органи державної податкової служби не мають повноважень на визначення, присвоєння, зміну чи внесення кодів класифікації видів цільового призначення земель, та, відповідно, жодних таких дій не здійснюють. При цьому вид (код виду) цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру.

Таким чином, відповідно до примітки 2 таблиці № 1 до додатка 3 Положення застосовується ставка податку в розмірі - 1 % від нормативної грошової оцінки. Відповідно до даних Державного земельного кадастру нормативна грошова оцінка належних ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :75:740:0054 до 30.06.2020 складає 2 953 042,50 грн., після 30.06.2020 складає 965 046,57 грн., земельної ділянки кадастровий номер :75:740:0055 до 30.06.2020 складає 3 028 761,54 грн., після 30.06.2020 складає 989 791,35 грн.

Отже, розрахунок податкового зобов`язання на 2020 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-2615 був розрахований наступним чином 2 953 042,50 грн. х 1 % = 29 530,42 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-2615 був розрахований наступним чином 3 028 761,54 грн. х 1 % = 30 287,61 грн.

Також відповідачем зазначено, що в ході аналізу даних Державного земельного кадастру контролюючим органом було встановлено, що платник з метою внесення змін про види цільового призначення земельних ділянок подав заяви про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру від 02.06.2020 № ЗВ-020 та № ЗВ-020. Внаслідок цього з 30.06.2020 змінено вид цільового призначення земельних ділянок з "Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва" на " 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка)", що підтверджено витягами з Держаного земельного кадастру від 30.06.2020 № НВ-020 та № НВ-020, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, внаслідок чого було змінено нормативну грошову оцінку земельних ділянок. Проте позивачка не скористалась правом на проведення звірки та перерахунку сум податку в порядку, передбаченому п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, та не повідомила контролюючий орган щодо проведених змін.

Враховуючи викладене, відповідач стверджує, що контролюючим органом на момент винесення податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 № 1-2615, від 01.04.2020 № 1-2615 земельний податок було розраховано з дотриманням вимог законодавства, відповідно до даних Державного земельного кадастру.

На адресу суду від представника Головного управління ДПС у м. Києві через канцелярію суду надійшло клопотання про заміну сторони (відповідача) у справі його правонаступником, а саме - Головним управлінням ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011), що є відокремленим підрозділом Державної податкової служби України.

Розглядаючи по суті подане клопотання, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (надалі - Постанова №893), Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

Згідно з абз. 3 п. 2 Постанови №893, територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (пункт 3 Постанови № 893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (надалі - Наказ № 529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно з наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 Постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи Наказ №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 № 643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується. У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру, 22.10.2020 внесене рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації. Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 до Єдиного державного реєстру внесений запис про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві () нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі у порядку процесуального правонаступництва територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме - Головне управління ДПС у м. Києві, на територіальний орган Державної податкової служби України, утворений як її відокремлений підрозділ, - Головне управління ДПС у м. Києві, .

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_1 на праві приватної власності належать наступні земельні ділянки:

- земельна ділянка з кадастровим номером :75:740:0055 площею 0,1 га, та з цільовим призначенням "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)";

- земельна ділянка з кадастровим номером :75:740:0054 площею 0,975 га, та з цільовим призначенням "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)".

01.04.2020 Головним управлінням ДПС у м. Києві згідно з п. п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 цього ж Кодексу, прийняло наступні податкові повідомлення-рішення форми "Ф":

- № 1-2615, яким визначило позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" за 2020 рік у розмірі 39 530,42 грн.;

- № 1-2615, яким визначило позивачу до сплати суму податкового зобов`язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" за 2020 рік у розмірі 30 287,61 грн.

Як вбачається з розрахунків сум податкових зобов`язань на звороті зазначених податкових повідомлень-рішень, об`єктами оподаткування визначені земельні ділянки площами 0,1 га та 0,975 га, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та діл. 5-а (первинна профспілкова організація ТОВ "Енергоресурс").

Податкові зобов`язання розраховані контролюючим органом виходячи зі ставки податку 1 % від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок, а саме: 2 953 042,50 грн. і 3 028 761,54 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а справляння плати за землю розділом XII "Податок на майно" Податкового кодексу України (далі - ПК України).

За приписами ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

Так, відповідно до ст. ст. 269, 270 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктом оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно із п. п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п. п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За змістом норм ст. ст. 269 - 271 розд. XII ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Об`єктами оподаткування, зокрема є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 274.1 ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України).

Відповідно абз. 1 п. 284.1 ст. 284 ПК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

У свою чергу нормами п. 12.3. ст. 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктами 1 та 3 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти сільського, селищного, міського голови, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади.

Так, рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів" затверджене Положення про плату за землю в місті Києві (Додаток 3). В Таблиці 1 до Додатку 3 зазначеного Рішення встановлені ставки земельного податку

За змістом п. 3.1 вказаного Положення (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974) базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Положенням.

Згідно з п. 11.1 Положення підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Крім того, п. 3 Рішення № 242/5629 Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було доручено надавати органам державної фіскальної служби інформацію (дані) з міського земельного кадастру про земельні ділянки для адміністрування плати за землю в м. Києві.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель. Зокрема, розділом II визначено, землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва): 02.01 - Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 02.02 - Для колективного житлового будівництва; 02.03 - Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; 02.04 - Для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання; 02.05 - Для будівництва індивідуальних гаражів; 02.06 - Для колективного гаражного будівництва; 02.07 - Для іншої житлової забудови; 02.08 - Для цілей підрозділів 02.01 - 02.07, 02.09, 02.10 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду; 02.09 - Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; 02.10 - Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Як вбачається з долучених відповідачем до матеріалів справи витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.02.2020, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві на запити ГУ ДПС у м. Києві, та використаних контролюючим органом для визначення спірних сум податку, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (первинна профспілкова організація ТОВ "Енергоресурс"), площею 0,975 га, кадастровий номер ділянки: :75:740:0054, категорія земель "Землі житлової та громадської забудови", цільове призначення земельної ділянки "Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва" складає - 2 953 042,50 грн., а нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (первинна профспілкова організація ТОВ "Енергоресурс"), площею 0,1 га, кадастровий номер ділянки: :75:740:0055, категорія земель "Землі житлової та громадської забудови", цільове призначення земельної ділянки "Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва" складає - 3 028 761,54 грн.

В подальшому, наприкінці червня 2020 року до Державного земельного кадастру були внесені зміни до відомостей про код цільового призначення зазначених земельних ділянок, а саме код цільового призначення наведений як " 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", що відповідає за затвердженій наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 Класифікації видів цільового призначення земель.

Наведена обставина підтверджується долученими відповідачем до матеріалів справи копіям витягів з Державного земельного кадастру про відповідні земельні ділянки за № НВ-020 і № НВ-020, сформованими 30.06.2020 на запити ОСОБА_1 від 02.06.2020, та копіями роздруківок електронних заяв ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, поданих ОСОБА_2 02.06.2020 до державного кадастрового реєстратора, та позивачем в ході судового розгляду справи не заперечувалася.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що станом на час здійснення ГУ ДПС у м. Києві розрахунку нарахування позивачу до сплати сум земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік вид цільового призначення земельних ділянок позивача з кадастровими номерами :75:740:0055 та :75:740:0054, сформульований у відповідності до затвердженої Класифікації видів цільового призначення земель, не був внесений до Державного земельного кадастру.

Відповідно до прим. 2 до таблиці № 1 додатка 3 до Рішення № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974, яке застосовується з 1 січня 2019 року) якщо вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, то застосовується ставка у відсотках від нормативної грошової оцінки відповідно до цієї таблиці, але не менше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Наведене дає суду підстави для висновку, що оскільки вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель земельних ділянок позивача у період з 01.01.2020 по 30.06.2020 не був внесений до Державного земельного кадастру, а нормативна грошова оцінка земельних ділянок позивача складала 2 953 042,50 грн. і 3 028 761,54 грн., то відповідачем обґрунтовано проведено розрахунок податкового зобов`язання на 2020 рік із застосування ставки податку 1 % за період з 01.01.2020 по 29.06.2020.

Поряд з цим, суд встановив, а сторони не довели суду протилежного, що з дати внесення змін до Державного земельного кадастру (тобто, з 30.06.2020), та із врахуванням п. 286.1 ст. 286 ПК України, контролюючим органом для визначення сум земельного податку, що його мав сплатити позивач за період з 30.06.2020 по 31.12.2020, мала застосовуватись ставка податку 0,03 % згідно з таблиці № 1 до додатка 3 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого Рішенням № 242/5629.

Так, відповідно до абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Водночас в абз. 2 цього ж пункту ст. 286 ПК України визначено, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Так, згідно долучених відповідачем до матеріалів справи витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровими номерами :75:740:0055 та :75:740:0054, сформованими 10.07.2020 на запити ОСОБА_1 , нормативна грошова оцінка земельних ділянок за наслідками внесення до Державного земельного кадастру описаних вище змін про код цільового призначення земельної ділянки, становила: 989 791,35 грн. і 965 046,57 грн. відповідно.

За змістом наведених відповідачем в тексті відзиву розрахунків сум земельного податку, що їх мала сплатити ОСОБА_1 з огляду на обставину зміни починаючи з 30.06.2020 обсягу бази оподаткування (а саме нормативної грошової оцінки та ставки податку) зафіксовані в оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях суми податкових зобов`язання за 2020 рік мали бути перераховані та складати:

(2 953 042,50*1 %)* 181/366+ (965 046,57*0,03 %)* 185/366 = 14 750,18 грн.

(3 028 761,54* 1 %)*181/366+ (989 791,35*0,03 %)* 185/366 = 15 128,39 грн.,

де: 2 953 042,50 грн. та 3 028 761,54 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки (у період до 30.06.2020); 965 046,57 грн. та 989 791,35 грн. - нормативна грошова оцінка ж земельної ділянки (у період починаючи з 30.06.2020); 1 % - ставка податку, що застосовується для обрахунку податку у період до 30.06.2020; 0,03 % - ставка податку, що застосовується для обрахунку податку у період починаючи з 30.06.2020; 181 - кількість днів за період з 01.01.2020 по 29.06.2020; 185 - кількість днів за період з 30.06.2020 до 31.12.2020; 366 - загальна кількість днів у 2020 році.

За змістом норм абз. 5 і 6 п. 286.5 ст. 286 ПК України у разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок, щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок.

Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

Водночас в абз. 7 п. 286.5 ст. 286 ПК України визначено, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Аналіз наведеної норми ст. 286 ПК України дає суду підстави для висновку, що у випадку встановлення контролюючим органом розбіжності (-стей) у відомостях, що були враховані при обрахунку фізичній особі земельного податку, то контролюючий орган зобов`язаний провести перерахунок попередньо нарахованої суми податку виходячи з достовірних та актуальних даних щодо бази оподаткування.

Як свідчать наявні у справі матеріали ГУ ДПС у м. Києві перерахунок сум земельного податку за 2020 рік, що їх мала сплатити ОСОБА_1 за період з 30.06.2020 по 31.12.2020 не проводили.

З огляду на наведене та враховуючи обсяг встановлених в ході розгляду цієї справи обставин суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 № 1-2615, № 1-2615 в частині нарахованих сум податкового зобов`язання за період з 30.06.2020 по 31.12.2020.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч. ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч.ч. 1 і 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Наявною у матеріалах справи копією квитанції від 29.01.2021 № 0.0..1 підтверджено, що за цим позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн.

Враховуючи наведене та обсяг задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві судових витрат у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2020 № 1-2615 в частині нарахованого податкового зобов`язання в сумі 14 780,24 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2020 № 1-2615 в частині нарахованого податкового зобов`язання в сумі 15 159,22 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась