Справа № 120/4493/22
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 серпня 2022 р. Справа № 120/4493/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії'

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - Головне управління ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - Головне управління ПФУ в Полтавській області, відповідач 2) із позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в призначенні пенсії по інвалідності, як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІ з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.02.2022 р. за вих. №0200-0603-8/16111, за вих.№0200-0603-8/16165, за вих. №0200-0603-8/16109;

- зобов`язати призначити та виплачувати з 07.04.2022 р. пенсію по інвалідності згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІ з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.02.2022 р. за вих. №0200-0603-8/16111, за вих.№0200-0603-8/16165, за вих. №0200-0603-8/1610.

В обгрунтування позову позивачка вказує, що з 17.12.2002 р. перебуває на обліку в Головному управлінню ПФУ у Вінницькій області та в період з 09.10.2010 р. по 30.11.2017 р. отримувала пенсію згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. В подальшому перейшла на пенсію за віком на загальних підставах. Також зазначила про те, що має статус особи з інвалідністю у зв`язку із чим звернулась в квітні 2022 року із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІ з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.02.2022 р.

Однак, за наслідком розгляду заяви їй відмовлено з підстав того, що заявниця має право на переведення пенсії по інвалідності за нормами Закону України "Про державну службу" виходячи із розміру пенсії, отримуваного до переведення на пенсію згідно Закону №1058.

Не погоджуючись із позицією пенсійного органу, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою від 01.07.2022 р. відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження згідно статті 263 КАС України.

08.07.2022 р. надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що довідка про заробітну плату ОСОБА_1 містить дані про заробіток на прирівняній посаді станом на лютий 2022 року, а в середніх розмірах за грудень 2021 р., чим порушено вимоги Постанови №622, якою визначено, що довідка про заробітну плату надається станом на момент звернення особи, тобто в даному випадку на квітень 2022 р., а в середніх розмірах за попередній місяць перед зверненням, а отже за грудень 2022 р. Відтак, відмова у переведенні з пенсії за віком на загальних пілставах на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ є правомірною.

12.07.2022 на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавські області надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що нормами Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІ не передбачено переведення чи призначення пенсії по інвалідності. А отже, рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності є правомірним.

Ухвалою від 16.08.2022 р. витребувано додаткові докази у відповідача.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 2003 року перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком.

Згідно розпорядження №156165 від 19.10.2010 р. управління ПФУ у Ленінському районі ОСОБА_1 з 09.10.2010 р. призначена пенсія згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ .

Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати державним службовцем в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці до 08.10.2010 р. та з 08.12.2011 р. по 15.02.2016. Стаж державної служби позивачки становить 16 років 7 місяців 12 днів, що не заперечується сторонами.

З 08.04.2015 позивачка є особою з інвалідністю II групи (загальне захворювання), що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК від 14.04.215 р.

Згідно рішення №65 управління ПФУ у Ленінському районі ОСОБА_1 з 01.12.2017 р. призначена пенсія за віком на загальних пілставах згідно Закону №1058-IV .

07.04.2022 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про переведення її з одного виду пенсії на інший, а саме, на пенсію державного службовця по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу" із включенням до розрахунку всіх складових заробітної плати, які відображені в довідках від 23.02.2022 р. за вих. №0200-0603-8/16111, за вих.№0200-0603-8/16165, за вих. №0200-0603-8/16109.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області області №88 від 13.04.2022 р. відмовлено позивачці у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу".

Зокрема в рішенні вказано, що позивачка отримувала пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" до 01.12.2017 р., відповідно до пункту 4-7 розділу 15 Закону №1058 переведена на пенсію за віком на загальних підставах. Право на переведення на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 має виходячи із розміру пенсії, отримуваного до переведення на пенсію згідно Закону №1058.

Не погоджуючись із такою відмовою позивачка звернулась до суду з позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016 р.

Відповідно до п. 2 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII y порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XIIy порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-ІVособам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12ст. 37 Закону № 3723-XII).

З матеріалів справи встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 08.04.2015 позивач є особою з інвалідністю II групи (загальне захворювання), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК.

Так, станом на день набрання чинності Законом №889-VIII позивачка не займала посади державної служби, оскільки звільнена 15.02.2016 р., в той час, як Закон набрав чинності 01.05.2016 р. Отже, на неї не розповсюджується дія Прикінцевих та перехідних положення Закону № 889-VIII, якою передбачено право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-XII , як на державного службовця, який на день набрання чинності цим Законом займав посаду державної служби та мав не менш як 10 років стажу на відповідних посадах.

Більш того, відповідно до форми РС - право та записів трудової книжки ОСОБА_1 загальний стаж державної служби останньої складає 16 років 7 місяців 12 днів, що становить менше ніж 20 років.

Відтак враховуючи, що позивачка має стаж роботи менш ніж 20 років та на дату набрання чинності Закону №889-VIII не займала посади державного службовця, вона не має права на призначення пенсії по інвалідності ст. 37 Закону № 3723-XII y порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, суд вказує на те, що згідно п.4 .7 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Отже, позивачка має право на переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Однак, ОСОБА_1 звернулась із заявою, в якій просила перевести її із урахуванням довідок від 23.02.2022 р. за вих. №0200-0603-8/16111, за вих.№0200-0603-8/16165, за вих. №0200-0603-8/16109.

При цьому, довідки від 23.02.2022 р. , за вих.№0200-0603-8/16165, за вих. №0200-0603-8/16109 містять відмомості про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2021 р. та лютий 2022 р., а отже такі не підлягають врахуванню при переведені позивачки на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки за нею зберігається попередній розмір.

Стосовно довідки за вих. №0200-0603-8/16111, то така не містить відомостей про заробітну плату, лише стосується інформації про правонаступництво , про що зазначено в рішенні про відмову та не спростовано позивачкою.

Окремо суд звертає увагу й на те, що позивачка в прохальній частині позову просить суд призначити їй пенсію, в той час , як в заяві адресованій ГУ ПФУ у Вінницькій області датованій 07.04.2022 р. ОСОБА_1 просить перевести її на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 23.02.2022 р. за вих. №0200-0603-8/16111, за вих.№0200-0603-8/16165, за вих. №0200-0603-8/16109.

За таких обставин, беручи до уваги , що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області області №88 від 13.04.2022 р. відмовлено позивачці у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 23.02.2022 р. за вих. №0200-0603-8/16111, за вих.№0200-0603-8/16165, за вих. №0200-0603-8/16109, оскільки позивачка може бути переведена із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява, суд доходить висновку, що така відмова є правомірною, відповідно, відсутні правові підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень призначити та виплачувати пенсію.

За змістом статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вище наведене, на думку суду, відповідач при відмові в переведенні пенсії із урахування довідок від 23.02.2022 р. діяв в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваної відповіді та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницького області (код ЄДРПОУ - 13322403, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100);

Відповідач 2:Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (код ЄДРПОУ - 13967927, місцезнаходження: вул. Соборності, 66, м.Полтава).

Повний текст рішення сформовано:25.08.22 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна