Справа № 127/14858/22
Суддя: Ковбаса Ю. П.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/139/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2022 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Варцаби Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ДП18 № 808790 від 03.07.2022, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ДП18 № 808790 від 03.07.2022, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

03 липня 2022 року, поліцейським взводу №2 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Магденко В.М., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №808790, про те, що 03.07.2022, о 19 год. 50 хв., водій ОСОБА_1 в м. Вінниця по вул. Дачна 6 керуючи автомобілем марки «RENO DUSTER» р/н НОМЕР_1 здійснила стоянку на прибудинковій території навпроти гаража, що зробила неможливо виїзд іншого ТЗ, чим порушила п. 15.10 «д» ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680грн.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона правопорушення у якому її визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушувала.

Крім того, позивач стверджує, що зазначені положення визначені в п. 15.10(д) ПДР України не передбачено заборону стоянки чи зупинки на прибудинковій території.

Отже, з врахуванням наведеного - у випадку притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил визначених п. 15.10 (д) ПДР України, відповідна посадова особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення (в даному випадку Відповідач) повинна встановити головну обставину у даному правопорушенні - чи створює транспортний засіб перешкоду для руху іншого транспортного засобу. З оскаржуваної постанови вказується, що транспортний засіб позивача створює перешкоду руху для іншого транспортного засобу, однак не вказано якого та за яких обставин. На момент складання спірної постанови, на місці вчинення порушення не було жодного іншого транспортного засобу, якому би було створено перешкоду у русі.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано пояснення ОСОБА_1 щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

В судове засідання адвокат Варцаба С.А. та позивач ОСОБА_1 не з`явилися, однак про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку, визначеному ч. 2 ст. 268 КАС України.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також просив у задоволенні позовних вимог адвоката Варцаби С.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Завчасно подавши до суду відзив на позовну заяву з диском відеофіксацією скоєного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.07.2022 поліцейським взводу №2 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Магденко В.М., винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №808790, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено, що 03.07.2022 в м. Вінниця, вул. Дачна, 6, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENO DUSTER» р/н НОМЕР_1 , здійснила стоянку на прибудинковій території навпроти гаража, що зробила неможливий виїзд іншого ТЗ, чим порушила п. 15.10(д) ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 15.10(д) Правил дорожнього руху, стоянка забороняється: у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції Магденко В.М. представилася позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено суть її правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП інспектор поліції Магденко В.М. винесла постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., відповідно до санкції статті ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Судом оглянуто відеозапис, наданий інспектором поліції, який суд вважає таким, що підтверджує порушення позивачем п. 15.10(д) ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до п. 15.10(д) Правил дорожнього руху, стоянка забороняється: у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що в оскаржуваній постанові вказується, що транспортний засіб позивача створює перешкоду руху для іншого транспортного засобу, однак не вказано якого та за яких обставин. На момент складання спірної постанови, на місці вчинення порушення не було жодного іншого транспортного засобу, якому би було створено перешкоду у русі.

Однак, як зазначено у відзиві на адміністративний позов, про дане правопорушення було повідомлено заявником на спец лінію «102» про перешкоду виїзду транспортного засобу із гаража на прибудинковій території.

Крім того, з оглянутого відеозапису наданого разом із відзивом на позовну заяву, вбачається факт порушення позивачем п. 15.10(д) Правил дорожнього руху, стоянка забороняється: у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Також, позивач посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також її невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення водієм порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Постанову серії ДП18 №808790від 03.07.2022, винесену поліцейським взводу №2 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Магденко В.М, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву адвоката Варцаби Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивач: адвокат Варцаба Сергій Анатолійович, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції, (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, 03048.

Суддя: