Справа № 420/967/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

25 серпня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/967/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача Єщенка О.В., суддів Димерлія О.О., Танасогло Т.М., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року по справі №420/967/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті грошового забезпечення (заробітної плати) з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) з урахуванням проведених виплат у період служби на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням положень п. 3-1 «Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, п. 2 «Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку).

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач з 19 листопада 2014 року по 10 вересня 2020 року проходив військову службу в органах прокуратури, послідовно обіймаючи посади прокурора прокуратури Білокуракинського району Луганської області, прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, слідчого першого відділу військової прокуратури Луганського гарнізону, прокурора військової прокуратури Луганського гарнізону, прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України. У період служби в органах прокуратури заробітна плата позивача розраховувалась відповідно до ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла до 26.03.2020 року) з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31 травня 2012 року №505.

Позивач вказував, що з березня 2020 року, а саме з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020, у спірний період заробітна плата прокурора має обраховуватись, виходячи з п`ятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у тому числі вислуги років, премій, надбавок та інших виплат, передбачених спеціальним законодавством про прокуратуру. Оскільки грошове забезпечення позивачу виплачувалось у меншому розмірі, ніж визначено спеціальним законом, позивач був вимушений звертатись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів щодо належних умов оплати праці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (заробітної плати) з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов`язав Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 у період його служби на посаді прокурора відділу нагляду з організації процесуального керівництва, підтримання обвинувачення в суді, додержання законів при виконанні судових рішень та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Військової прокуратури Південного регіону України з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року відповідно до п. 3-1 «Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1090, додатку 16 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, п. 2 «Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414, додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», (з урахуванням приписів примітки до цього Додатку).

Проаналізувавши положення Закону України «Про прокуратуру» від 04.10.2014 року №1697-VII, постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ та Закону України «Про соціальній і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють питання виплат грошового забезпечення, у тому числі надбавок, інших доплат, суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата прокурора регулюється спеціальним законом про прокуратуру, не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, має складатись з посадового окладу, премій та надбавок, у тому числі вислуги років та інших виплат, передбачених законодавством.

Суд першої інстанції визначив, що заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні приписів Основного Закону України, визначається виключно законом, а тому у спірний період не підлягають застосуванню положення абз. 3 п. 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113, якими врегульовано питання виплати заробітної плати прокурора на підставі актів Кабінету Міністрів України, і які за своїм змістом суперечать ч. 2 ст. 131-1 Конституції України.

З огляду на те, що є підтвердженою протиправність бездіяльності органу прокуратури щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення позивача з дотриманням положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону, зверталась із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовувались тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та бюджетному законодавству і помилково не враховано, що у період до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505. Днем початку роботи, у тому числі обласних прокуратур, згідно наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 року №414 визначено з 11.09.2020 року. Отже, на спірні правовідносини, що виникли у період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року, не поширюються положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» щодо визначення посадового окладу прокурора, виходячи з п`ятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Апелянт вказував, що положення наведеного Закону в редакції Закону України від 19.09.2019 року №113-ІХ у встановленому порядку неконституційними не визнавались та підлягали застосуванню органом прокуратури під час нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року змінено в його мотивувальній частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалами Верховного Суду від 16 серпня 2021 року та 13 вересня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року в адміністративній справі №420/967/21.

16.08.2022 року (згідно штемпелю на конверті) Офіс Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року, ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом не надано належної правової оцінки положенням абз. 3 п. 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ і помилково не враховано, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури зберігається відповідний статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. Отже, на зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови №505.

Обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження судового рішення, апелянт вказує, що відповідно до положень ст. 22 Бюджетного кодексу України та ст. 89 Закону України «Про прокуратуру» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора. Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону, як розпорядник коштів державного бюджету нижчого рівня, фінансується та здійснює видатки згідно з кошторисом та планом асигнувань загального фонду, які затверджуються Генеральним прокурором.

Оскільки судове рішення у вказаній справі зачіпає права Офісу Генерального прокурора, як головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури, і про вказане судове рішення Офіс Генерального прокурора дізнався на початку серпня 2022 року у зв`язку із зверненням спеціалізованої прокуратури за роз`ясненням з приводу виконання рішення у цій справі, апелянт наполягає на поновленні строку апеляційного оскарження та прийнятті скарги до розгляду.

Перевіривши матеріали справи, а також доводи апелянта, апеляційний суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 294 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, зокрема якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Одночасному врахуванню підлягає й те, що відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 323 КАС України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Таким чином, предметом апеляційного оскарження є відповідне судове рішення, яким вирішено питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки особи, яка звернулась із скаргою.

Право на апеляційне оскарження судового рішення реалізується у межах визначеного процесуальним законом терміну з урахуванням обставин, що вплинули на своєчасність оскарження рішення.

Апеляційний суд враховує, що предметом спору у цій адміністративній справі є протиправність бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (заробітної плати) з 26 березня 2020 року по 10 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

Перевірці у цій справі підлягала виключно правильність нарахування та виплати прокурору заробітної плати (грошового забезпечення), тобто виконання Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону своїх функцій з дотриманням закону.

Не є предметом спору у цій справі обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо фінансового забезпечення діяльності органу прокуратури, у тому числі з приводу покриття витрат на виплату належної позивачу заробітної плати (грошового забезпечення).

Вказане спростовує доводи Офісу Генерального прокурора про порушення його прав та інтересів у зв`язку із прийняттям рішення у цій справі та необґрунтоване не залучення його до участі у справі.

У тому числі, наведені обставини, дають колегії суддів підстави для висновку про те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка звернулась із скаргою.

Окремо слід враховувати, що під час вирішення справи вже надана правова оцінка доводам апелянта з приводу застосування положень Закону №113-ІХ і постанови Кабінету Міністрів №505 під час нарахування та виплати прокурору заробітної плати у спірному періоді.

Враховуючи викладене, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яким не вирішувалось питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка звернулась із скаргою, таких обставин не обґрунтовано і в апеляційній скарзі, доводам особи з приводу застосування спеціального законодавства під час нарахування та виплати позивачу заробітної плати надана правова оцінка при вирішенні справи по суті, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження згідно ст.ст. 299, 323 КАС України.

Керуючись ст.ст. 294, 299, 323 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2022 року по справі №420/967/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло