Справа № 138/1242/22
Суддя: Цибульський О. Є.
Дата ухвалення: 2022-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/1242/22
Провадження №:2-а/138/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2022 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі: головуючого судді Цибульського О.Є., розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи тим, що 05.06.2022 начальником 4 групи ІПК ВПС «Могилів-Подільський» (типу А) було винесено постанову серії ПдРУ №031760, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, у зв`язку із тим, що 05.06.2022 р. о 13 год. 50 хв. в міжнародному пункті пропуску для автомобільного транспорту «Могилів-Подільський» в напрямку в`їзд в «Україну» була виявлена громадянка України ОСОБА_1 , яка 23.05.2022 порушила порядок виїзду з ТО ТУ, а саме виїхала з неї до Російської Федерації через ПП для автомобільного сполучення «Ізваріне», який відповідно до ч.1 ст.10 Угоди між Урядом України і Урядом РФ про пункти пропуску через державний кордон між Україною та РФ вважається закритим від 24.06.2014.

ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, раніше проживала в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є власницею квартири в АДРЕСА_1 , в даній квартирі продовжував проживати її чоловік.

06.10.2020 чоловік позивачки помер, з метою встановлення пам`ятника вона 02.10.2021 виїхала до тимчасово окупованої території.

На початку зими 2021 позивачка отримала перелом ноги, лікування проходила в медичних закладах ЛНР. Після початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації 24.02.2022 позивачка шукала шляхи виїзду з м. Луганськ до неокупованої частини України, однак не могла потрапити в Україну з дотриманням порядку виїзду з ТО ТУ через легально діючі пункти пропуску у зв`язку з відсутністю останніх.

З постановою та діями відповідача позивач не погоджується, тому просить скасувати постанову винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та закрити провадження у справі. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав:

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідачем на підставі постанови ПдРУ №031760 від 05.06.2022 року за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за незаконний перетин кордону (а.с.7).

Відповідно до довідки від 04.07.2019 №509- ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.8).

До відзиву на позовну заяву, відповідачем надано копію справи №292/157804/2022 про адміністративне правопорушення ч.1 ст.204-2 КУпАП стосовно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які містять: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №157804 від 05.06.2022 року; пояснення ОСОБА_1 ; рапорт інспектора ПС та пояснення інспекторів ПС датовані 05.06.2022 року; ксерокопія паспорта ОСОБА_1 ; постанова про накладення адміністративного стягнення ПдРУ №031760 від 05.06.2022 року, акт ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст. 268 КУпАП від 05.06.2022 року; інформація про перетин кордону ОСОБА_1 ; квитанцію про сплату нею штрафу (а.с.29-40).

А тож відповідачем було надано до відзиву на позовну заяву копії повідомлень органів влади, що на Луганщині були створенні гуманітарні коридори для виїзду з тимчасово окупованої території (а.с.41-45).

На зазначені документами відповідач посилається як на підставу своїх заперечень щодо не визнання позову, так як він діяв в межах діючого законодавства при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, на підставі якого відносно нього винесено постанову та накладено на позивача штрафу, який ним було сплачено. Позивача було ознайомлено з правами, в неї відібрано пояснення по сутті правопорушення, позивач свою вину визнала. Також у позивача була можливість виїхати з тимчасово окупованої території, та скористатись гуманітарними коридорами для виїзду на підконтрольну України частину території.

В відповіді на відзив представник позивача зазначила, що позивач вважає, що доводи відзиву позивача на позовну заяву є необґрунтованими та такими, що не спростовують підставу позову.

Підставою позову є відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки в умовах повномасштабної війни російської федерації проти України та ведення військових дій на території Луганської області, дії щодо перетину кордону з російською федерацією в закритому пункті пропуску з метою потрапити на підконтрольну територію України з території інших держав, є крайньою необхідністю та виключають можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Ведення військових дій на території Луганської області, становить загрози життю, здоров`я та свободи українських громадян з боку агресора та по суті нівелювання базових конституційних принципів, прав та свобод громадянина України. Твердження відповідача щодо того, що позивач могла виїхати з м. Луганськ (який знаходиться під кордоном з РФ) через гуманітарні коридори також не можуть бути взяті до уваги, так як міста, з яких вони здійснювались знаходились на значній відстані від м. Луганськ і дорога до них знаходилась під обстрілом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача тривав 15 хв., на думку представника позивача такий розгляд носив формальний характер, а немолода позивачка, яка два тижні перебувала в дорозі по Україні через 4 іноземні держави, була фізично та морально виснажена. Сплата штрафу позивачкою не є доказом її вини. На підтвердження своїх слів представник позивача надала витяг з оперативної інформації урядового порталу станом на 23.06.2022 щодо російського вторгнення від Генерального штабу ЗСУ (а.с.50).

Згідно ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил.

Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб

Частиною 1 ст. 204-2 КУпАП визначено, що порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом спірної постанови про накладення адміністративного стягнення позивача піддано адміністративному стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн., за те, що остання 23.05.2022 порушила порядок виїзду з ТОТУ, та перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через пункт пропуску, який вважається закритим.

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено письмові пояснення позивача щодо обставин виявленого правопорушення, що має ознаки складу, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП.

За вимогами ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Зазначена норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі Порядок № 815).

Згідно п. 3 Порядку № 815 в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку.

Режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил.

Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів в`їзду-виїзду до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними).

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів.

Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій

Таким чином, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Загальновідомим є факт блокування незаконними збройними формуваннями виїзду громадян України з тимчасово окупованих територій Сходу України через КПВВ з березня 2020 року.

Крім того, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час до 21 листопада 2022 року.

Стаття 18 КУпАП визначає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У випадку з позивачем суд вважає, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач знаходився в стані крайньої необхідності. Отже, відповідачем не доведено, що в діях позивача 23.05.2022 при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-2 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 року у справі № 686/5225/17 сформулював таку правову позицію. Положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності. Судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивач діяла в умовах крайньої необхідності при перетині кордону держави, коли була реальна загроза її життю та здоров`ю в умовах масштабних бойових дій та оскаржувана постанова підлягає до скасування, а провадження по ній закриттю.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею, та підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст. 7, 9, 18, 204-2 ч.1, 251, 252, 255, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, ст. 77, 90, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина № НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовільнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №031760, винесену 05.06.2022 року начальником 4 групи ІПК ВПС «Могилів-Подільський» (типу А) ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України старшим лейтенантом ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу та закрити провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , понесені нею судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

- представник позивача адвокат Кашпрук Ольга Василівна, місце здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_4;

- відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, код ЄДРПОУ НОМЕР_3, місце знаходження: АДРЕСА_3.

Суддя: О.Є.ЦИБУЛЬСЬКИЙ