Справа № 640/1330/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Київ № 640/1330/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.11.2018 №.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 № прийняте контролюючим органом на підставі необґрунтованого висновку акту перевірки від 26.10.2018 №4247-26-15-42-02/ про отримання ОСОБА_1 доходу в розмірі 182 929,61 грн згідно договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, зареєстрованого в реєстрі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. за №490.

Позивач наголошує на тому, що згідно договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, відкритому у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», він не отримав дохід, адже не став власником коштів на відповідному депозитному рахунку у зв`язку із прийняттям постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 «Про віднесення ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних». Факт не прийняття позивачем вказаного подарунку також підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2019 у справі №754/15613/18, яке набрало законної сили 26.03.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2019 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов у якому вказав на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зауважив, що ОСОБА_1 отримав у 2016 році подарунок на суму 182 929,61 грн згідно договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, однак не виконав вимог щодо декларування такого доходу та сплати податку з доходу фізичних осіб у зв`язку із отриманням такого доходу.

Представником позивача подано відповідь на відзив та додаткові докази.

Отже суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

30.11.2015 між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір №225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячною сплатою процентів.

Згідно пункту 2.4 вказаного Договору ОСОБА_2 мала право передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої в Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України.

05.04.2016 між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований) укладено Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. та зареєстрований в реєстрі за №490, відповідно до якого дарувальник подарувала обдарованому, а останній прийняв в дар від дарувальника грошові кошти в сумі 7038,46 доларів США, що виходячи з офіційного обмінного курсу (1 долар США = 25,99 грн), встановленого Національним банком України на день укладення даного договору, еквівалентно 182 929,61 грн, які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника в ПАТ «КБ «Хрещатик», і є 1/13 частиною депозитного вкладу дарувальника та розміщені в зазначеній банківській установі на підставі вказаного Договору.

У пункті 3 договору від 05.04.2016 вказано «Згідно ч.1 ст.722 Цивільного кодексу України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунка вважатиметься одержання обдаровуваним оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення».

Постановою Правління Національного банку України від 04.04.2016 № 231/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії проблемних» Національним банком України віднесено ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії проблемних.

06.06.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено повідомлення: «На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.

29.08.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір про розірвання договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. за реєстровим №490 від 05.04.2016. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. за реєстровим №1728.

На підставі наказу Головного управління ДФС у місті Києві від 03.10.2018 №14768 працівниками контролюючого органу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

За результатом перевірки складено акт від 03.08.2017 №115513-07/ у якому зафіксовано порушення позивачем вимог, зокрема, підпункту 168.2.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, з урахуванням вимог підпункту 164.2.10 пункту 164.2 статті 164, підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), не задекларовано дохід у вигляді подарованого майна у сумі 387 709,28 грн, відповідно занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 9 146,48 грн.

Позивач подав заперечення на вказаний акт від 03.08.2017 №115513-07/, які рішенням Головного управління ДФС у місті Києві від 07.11.2018 №70137/П/26-15-42-02-27 залишені без задоволення, а висновки акту від 03.08.2017 №115513-07/ - без змін.

На підставі вказаного висновку акту від 03.08.2017 №115513-07/ відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 №, яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 9 146,487 грн та застосовано штраф у сумі 2 286,62 грн.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 № в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України. Однак, рішенням ДФС України від 15.01.2019 №238/П/99-99-11-05-01-25 скарг позивача залишено без задоволення, а спірне рішення - без змін.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2019 у справі №754/15613/18, яке набрало законної сили 26.03.2019, визнано недійсним договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В., зареєстрований в реєстрі №490, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач вважає протиправними податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 №, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.10 пункту 164.2 статті 162 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Приписами пункту 174.6 статті 174 ПК України встановлено, що об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Доходи у вигляді дарунка, нараховані (виплачені, надані) платнику податку юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, оподатковуються на загальних підставах, передбачених цим розділом для оподаткування додаткового блага.

Ставки податку на доходи фізичних осіб, за якими оподатковуються об`єкти спадщини, передбачено пунктами 174.2 та 174.6 статі 174 ПК України.

Підпунктом 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 ПК України передбачено, що вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не зазначені у підпунктах 174.2.1 пункту 174.2 статті 174, оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 Кодексу.

Відповідно до пункту 167.2 статті 167 розділу IV ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу.

Пунктом 174.3 статті 174 ПК України визначено, що особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначаються в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.

Нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. У такому самому порядку нотаріуси подають інформацію про посвідчення договорів дарування (пункт 174.4 статті 174 ПК України).

Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України платник податку, котрий отримує дохід від особи, яка не є податковим агентом, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

У силу вимог статті 627 Цивільного кодексу України (ЦК України) сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Вимогами частини першої статті 722 ЦК України встановлено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Частиною другою статті 724 ЦК України передбачено, що обдаровуваний має право у будь-який час до прийняття дарунка на підставі договору дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому відмовитися від нього.

Згідно з частиною п`ятою статті 727 ЦК України у разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов`язаний повернути дарунок у натурі.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частинами першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРІЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Вимогами пункту 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2019 у справі №754/15613/18, яке набрало законної сили 26.03.2019, визнано недійсним договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В., зареєстрований в реєстрі №490, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вказаним рішенням встановлено наступні обставини:

- У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення її в реєстр кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик». Однак, згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.07.2016 №21-036-30398/16, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку ОСОБА_1 не обліковувався, як вкладник депозитного рахунку, і тому не підлягають відшкодуванню Фондом операції, не відображені за даними банку.

- ОСОБА_2 дізналася про розпочату процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» після того як уклала Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016.

- Запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» унеможливлює настання реальних правових наслідків, що обумовлені Договором дарування від 05.04.2016.

- Аналізуючи положення Договору дарування від 05.04.2016 та ту обставину, що 04.05.2016 ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії проблемних, а 05.04.2016 в ПАТ «КБ «Хрещатик» була запроваджена тимчасова адміністрація, настання реальних правових наслідків за умовами Договору є неможливим.

Суд зауважує, що визначальною ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі та приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що договір дарування від 05.04.2016 як такий не був реалізований, позивач не вступив у фактичне володіння коштами, оскільки такі залишалися на рахунку дарувальника, не були йому передані у встановленому порядку й відповідно, у свою чергу, не могли бути поверненими останньому, а відтак відсутні й підстави для визначення позивачу податку з отриманого ним доходу у вигляді подарунку на частину банківського вкладу, в дійсності якого він не отримав.

У постанові від 24.09.2021 у справі №813/4092/17 Верховний Суд Верховний Суд аналогічних висновків дійшов, надаючи правову оцінку подібним правовідносинам.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не набув права власності на кошти на депозитному рахунку у зв`язку із нотаріальним посвідченням договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, а отже й не отримав дохід у грошовому вимірі такого подарунку, що свідчить про необґрунтованість вказаного висновку акту від 03.08.2017 №115513-07/, а також про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 13.11.2018 №.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції №0.0..1 від 23.01.2019 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то 11.08.2021 представником позивача на підставі частини сьомої статті 139 КАС України подано заяву, у якій повідомлено, що докази понесених судових витрат у суді першої інстанції будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та отримання такого рішення позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.11.2018 №.

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Питання розподілу між сторонами судових витрат ОСОБА_1 на сплату витрат на професійну правничу допомогу вирішити шляхом постановлення додаткового судового рішення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження відокремленого підрозділу юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Суддя О.М. Чудак