Справа № 534/254/22
Суддя: Морозов В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/254/22
№ 2-а/534/23/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2022 року м. Горішні Плавні

в складі: головуючого судді Морозова В.Ю.

за участю секретаря Циганко М.А.

представника позивача Мокрого Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режиму стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України від 11.11.2021 р. серії ВМ №00001014, винесену стосовно ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Позовна заява обґрунтована тим, що 07.02.2022 р. через додаток «Дія» позивач дізнався, що 03.02.2022 р. стосовно нього відкрито виконавче провадження №68479057 з виконання постанови № ВМО0001014 від 11.11.2021 р. виданоi Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення 34 000,00 грн. штрафу.

Провідний фахівець вiддiлу цифрової трансформації та iнформацiйно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюк Любомир Миколайович підрозділу Укртрансбезпеки виніс оскаржувану постанову, оскільки начебто вчинено наступне порушення.

10.11.2021 р. керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460 Д.Н.3. ВI3120СН допустив перевантаження строєних осей, а саме навантаження на строєні осі транспортного засобу на 10.8% (7.036 тон).

Вказану постанову вважає протиправними та такою, що підлягає скасуванню.

В поданій до суду позовній заяві просив постанову в справах про адміністративні правопорушення серії ВМ №00001014 від 11.11.2021 визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою Комсомольского міського суду Полтавської області відкрито провадження в даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків.

10.11.2021 р. керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460 Д.Н.3. ВI3120СН допустив перевантаження строєних осей, а саме навантаження на строєні осі транспортного засобу на 10.8% (7.036 тон).

Оскільки було вчинено вказане правопорушення провідний фахівець вiддiлу цифрової трансформації та iнформацiйно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Соколюк Любомир Миколайович підрозділу Укртрансбезпеки виніс оскаржувану постанову.

03.02.2022 р. стосовно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №68479057 з виконання постанови № ВМО0001014 від 11.11.2021 р. виданоi Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення 34 000,00 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 2 ст. 132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

З оскаржуваної постанови вбачається, що автофіксацією встановлено, що перевищення нормативних параметрів, передбачених п. 22.5 Правил дорожнього України допущено транспортним засобом, який складається з тягача та причіпу.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є власником спеціалізованого напівпричіпу WELLMEYER HK 35/73 AL A.H.3. B11970XM.( а.с 11-12)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF XF 105.460 д.н.3. В13120CH. (а.с. 19)

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанi дiяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорт, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобiв автоматичного визначення вагових, габаритних та iнших параметрiв транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що Функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керiвник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено вiдомостi про належного користувача вiдповiдного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - пiдприємцiв та громадських формувань на момент запиту вiдсутнi вiдомостi про керiвника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керiвника такої юридичної особи (ч. 1 ст. 14-3 КУпАП).

Звідси, адміністративну вiдповiдальнiсть за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, несе в?асник транспортного засобу або належний користувач.

Із змісту ч. 1 ст. 14-3 КУпАП слідує, що постанова виноситься на власника транспортного засобу.

Вiдповiдно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирiв чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирiв певних професій, самоскид. цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстренот медичнот допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобi?ь тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо); причіп транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Вiдповiдно до вказаного Закону та свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів тягач та причіп вiдносяться до категорії транспортних засобів спеціалізованого призначення.

У даному випадку оскаржувана постанова винесена відносно ОСОБА_1 , якому належить лише тягач.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затверджену наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512. Адже постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка мас реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території Украiни, оформляється вiдповiдно до додатка 1 до цієї Інструкції та повинна містити наступні складові:

1) дата, час та місце вчинення адмiнiстративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимiрювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; 2) марка, модель, Державний номерний знак транспортного засобу. причепу. напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього Державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу. тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота. довжина, розподіл навантаження за вiсями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей). Фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, якi перевищили нормативнi вагові та/або габаритні параметри транспортних засобiв на ділянці автомобiльноi дороги.

Однак, всупереч додатку 1 до цієї Інструкції в оскаржуваній постановi вiдсутнi:

1) смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; 2) марка, модель, Державний номерний знак транспортного засобу, причепу. напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього Державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу. тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вiсями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вiсi, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативнi вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільноi дороги.

Характеристика тягача є дуже поверхневою, не зазначено, що транспортний засіб є тягачем, вантажівкою, контейнеровозом тощо. Немає майже ніяких технічних характеристик, передбачених інструкцією. В оскаржуваній постановi зазначено лише про марку, модель та номерний знак тягача, а про причіп не сказано жодного слова, неначе його не існує. Таким чином постанова від 11.11.2021 р. № BM00001014 не відповідає вимогам, встановленим законом, що свідчить про її протиправність.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмiнiстративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративноi вiдповiдальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на пiдставi письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 вiд 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доходів.

Таким чином, Відповідачем не надано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичного навантаження на строєну вісь мого транспортного засобу, та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів.

Із наявних матеріалів справи не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу.

Надані Відповідачем матеріали не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не містять ні інформації про тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформації про фактичну масу (вагу) вказаного в постанові транспортного засобу, ні інформації про фактичне навантаження на транспортного засобу, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених строєну вісь законодавством вагових норм для Даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.

Оскаржувана постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничного допустимого навантаження на строєну вісь транспортного засобу з інформацією про фактичне навантаження на строєну вісь транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тоннах.

Відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів, не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тоннах.

3 викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, Дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Я?лог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова № ВМО0001014 від 11.11.2021 р., складена посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті, не відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягаює скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.5-14, 246, 250, 254, 255 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режиму стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України від 11.11.2021 р. серії ВМ №00001014, винесену стосовно ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь держави сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя В.Ю. Морозов