Справа № 160/25295/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
13.12.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", в якій просить суд:
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Державне підприємство Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова зареєстровано як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не виконує зобов`язання п. 6. Інструкції „Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663, а саме щомісячно до 25-го числа не вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. В результаті невиконання Інструкції у відповідача утворився борг за період жовтень - листопад 2021 року за Списком № 1 у розмірі 828 220 грн. 29 коп., та за Списком № 2 у розмірі 985 202 грн. 58 коп. на загальну суму 1 813 422 грн. 87 коп. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
11.01.2022 року у судовому засіданні, яке відбулося без участі представника відповідача, за відсутності інформації про належне повідомлення останнього про дату та час розгляду справи, суд ухвалив відкласти розгляд справи до 01.02.2022 року о 10:00 год.
01.02.2022 року у судовому засіданні, яке відбулося без участі представників сторін, повідомлених належним чином, суд ухвалив відкласти розгляд справи до 15.02.2022 року о 12:00 год.
08.02.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній, заперечуючи проти позову, зазначає, що здійснені і додані до позову у якості доказу суми боргу відповідача з відшкодування фактичних витрат на доставку пільгових пенсій не містять у собі сум фактичних витрат на доставку пенсій. У той же час предметом позову є стягнення суми боргу по відшкодуванню заборгованості за виплату і доставку пільгових пенсій за Списками № 1, 2. Довідки-розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не містять у собі реквізитів, визначених графами 5-17 додатків № 6,7 до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. На думку відповідача, зі змісту позову неможливо встановити розмір витрат на доставку пенсій, які також підлягають відшкодуванню відповідно до законодавства. Окрім того, позивачем не додано до позову доказів того, що зазначені пенсії доставляються пенсіонерам, а не перераховуються на картковий банківський рахунок; не доведено відповідності пред`явлених до відшкодування сум на доставку пенсій встановленим тарифам тощо. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
08.02.2022 року представник відповідача також подав до суду заяву про зазначення в резолютивній частині рішення про надання відстрочки виконання рішення.
15.02.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
15.02.2022 року через неявку сторін у судове засідання розгляд справи відкладено до 17.03.2022 року о 10:00 год.
14.03.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
29.07.2022 року представником відповідача подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференц-прийому «EasyCon».
Ухвалою суду від 01.08.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.
01.08.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява про зазначення в резолютивній частині рішення про надання відстрочки виконання рішення.
02.08.2022 року через неявку сторін у судове засідання розгляд справи відкладено до 16.08.2022 року о 12:00 год.
11.08.2022 року представником відповідача подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференц-прийому «EasyCon».
У судовому засіданні, яке відбулося 16.08.2022 року за відсутності представника позивача, судом ухвалено продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Державне підприємство Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова зареєстроване як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та як таке, що відшкодовує фактичні суми витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
У відповідача з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, працювали громадяни, які у даний час отримують пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку вищевказаних пільгових пенсій.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання про відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно до пунктів "б"-"з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", було врегульовано Законом України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до положень якого позивач входив до переліку платників збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.
Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пунктів 4, 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи; організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.
Відповідно до п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року №21-1 (далі - Інструкція №21-1), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:
- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.
Відповідно до п.6.2 Інструкції №21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абз. 3 пп. 1 п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці). Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За приписами п. 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Саме з цими обставинами пов`язаний обов`язок по сплаті витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до п.6.5 Інструкції № 21-1 розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.7 Інструкції № 21-1.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Таким чином, підприємства здійснюють сплату витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ще до виплати пільгових пенсій Пенсійним фондом.
Відповідно до п. 6.9 Інструкції №21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації, тому управління стягує в судовому порядку заборгованість і по пенсіонерах, яким призначено пенсію в інших районних та міських управліннях Пенсійного фонду України.
Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.
Таким чином, на відповідача покладено обов`язок у повному обсязі відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період жовтень-листопад 2021 року, Управлінням було складено та направлено на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом.
Так, відповідно до довідки-розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» - «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1 за період з 01.10.2021 року по 25.11.2021 року складають 828 220,29 грн., у тому числі по розрахунках: жовтень 2021 року 412 937,96 грн. (термін сплати 25.10.2021 року), листопад 2021 року 415 282,33 грн. (термін сплати 25.11.2021 року).
Відповідно до довідки-розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» - «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 за період з 01.10.2021 року по 25.11.2021 року складають 985 202,58 грн., у тому числі по розрахунках: жовтень 2021 року 485 965,70 грн. (термін сплати 25.10.2021 року), листопад 2021 року 499 236,88 грн. (термін сплати 25.11.2021 року).
На час розгляду справи судом доказів погашення відповідачем заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за вказані періоди суду не надано.
Суд зазначає, що єдиним документом, на підставі якого відповідач має нести обов`язок по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій згідно з чинним законодавством, є розрахунок відповідного органу ПФУ, яким виплачено відповідні кошти пенсіонерам.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що на час розгляду справи зазначена вище заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашена, відповідач доказів оскарження розрахунків, а також сплати спірної суми не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованості за період жовтень - листопад 2021 року за Списком № 1 у розмірі 828 220 грн. 29 коп., та за Списком № 2 у розмірі 985 202 грн. 58 коп. на загальну суму 1 813 422 грн. 87 коп.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заяви ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова» про відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідач не заперечує наявність заборгованості, проте просить відстрочити виконання судового рішення, посилаючись на важкий фінансовий стан підприємства та відсутність достатньої кількості обігових коштів для погашення боргу.
В обґрунтування заяви відповідачем також зазначено, що ДП «ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова» внесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року №83.
Таким чином, зафіксовано цінність підприємства як виробника ракетно-космічної техніки, у тому числі в інтересах оборони держави. Наразі підприємство перебуває під загрозою незворотної втрати платоспроможності та можливості здійснювати господарську діяльність з виробництва ракетно-космічної техніки. В таких умовах примусове стягнення коштів з рахунків підприємства матиме непоправний характер та призведе не тільки до фактичного банкрутства підприємства без можливості відновлення сталої господарської діяльності, а і до масштабних негативних наслідків соціального характеру з огляду на велику кількість працюючих, які втратять роботу.
На підтвердження свого фінансового стану підприємством надані: Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 01.01.2021 року; Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2020 рік; Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 01.10.2021 року; Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2021 року; форму №5 до фінансової звітності на 1 січня 2021 року; форму №4 за 2020 рік; форму №3 за 2020 рік; Примітки до річної фінансової звітності на 1 січня 2021 року; Звіт про власний капітал за 2020 рік; Звіт про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2020 рік; Інформація щодо виробничо-фінансової діяльності підприємства за 2016-І квартал 2021 роки.
Також відповідачем долучено до справи копію договору на виготовлення і поставку шасі з орієнтовною вартістю робіт понад 151 млн. грн. Даний доказ наданий в підтвердження тенденції до фінансової стабільності відповідача, що у подальшому, за умови надання судом відстрочення виконання судового рішення, надасть можливість виконати рішення суду без негативних наслідків.
Як вбачається із Звітів про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2020 рік і за 9 місяців 2021 року, підприємство на даний час спроможне виконувати лише поточні зобов`язання (які є першочерговими) для недопущення накопичення нових боргів, а не зобов`язань, які виникли за минулі роки, отож перебуває у тяжкому фінансовому стані. Водночас, із звітних документів вбачається тенденція виходу підприємства з рівня збитковості, що свідчить про можливість погашення податкових боргів у разі відстрочення їх оплати або частинами.
Пунктом 2 ч. 6 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.
Згідно ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
За ч. 4 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Виходячи з правових норм, відстрочка або розстрочка виконання судового рішення, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.
Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі.
Зважаючи на подані відповідачем докази в підтвердження свого матеріального становища, суд вважає, що відстрочення виконання судового рішення надасть можливість відповідачу для подальшої виробничої діяльності підприємства та сплати відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи відсутність в даній справі витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 250, 251, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко