Справа № 640/16196/21
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м. Київ № 640/16196/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправними дій та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1), Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича (далі - відповідач 2), третя особа Міністерство оборони України (далі - третя особа), у якому просить суд:

визнати протиправними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрія Тарасовича, щодо винесення постанови від 13.05.2021 року у виконавчому провадженні ВП №580667342 про закінчення виконавчого провадження;

визнання протиправною та скасування постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрія Тарасовича від 13.05.2021 року, прийнятої у виконавчому провадженні ВП №580667342 про закінчення виконавчого провадження;

зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №826/214/15 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва на виконання постанови від 30.03.2016 року у справі №826/214/15 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016 року №1404-VIII.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно закінчив виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 30.03.2016 року виданого Окружним адміністративним судом м.Києві по справі №826/214/15.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач діяв в межах чинного законодавства, а тому протиправність в його діях відсутня.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче прова дження» (далі - Закон).

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на при мусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підс тавах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-пра вовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішен нями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого прова дження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоря джень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої статті 18 Закону державний виконавець зобов`яза ний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про ор гани та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», (частина перша статті 5 Закону).

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в пов ному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, (стаття 18 За кону).

На виконанні у відділі примусового виконання перебувало виконавче провадження ВП № 58067342 з виконання виконавчого листа №826/214/15 виданого 20.11.2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва про зобов`язання Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату полковнику запасу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням 25 грудня 2013 року III групи інвалідності, внаслідок виконання ним обов`язків військової служби, в розмірі 27-місяного грошового забезпечення, передбаченого частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності за вирахуванням проведеної раніше виплати.

15.01.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа.

28.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанову від 28.02.2019 року оскаржено до суду та рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.02.2020 року № 640/9874/19 у задоволені позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 року № 640/9874/19 рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.02.2020 року скасовано, позов задоволено та постанову відповідача від 28.02.2019 року визнано протиправною та зобов`язано відповідача відновити виконавче провадження.

На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем 02.10.2020 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та запропоновано боржнику надати належні докази виконання рішення суду з урахуванням висновків суду викладених у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 року.

У зв`язку із ненаданням інформації та документів щодо виконання рішення суду постановою державного виконавця від 08.12.2020 року на боржника накладено штраф у сумі 5100,00 грн та повторно зобов`язано надати належні докази виконання рішення суду.

22.12.2020 року на адресу Державного секретаря Міністерства оборони направлено вимогу державного виконавця для належного реагування та виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 року з урахуванням висновків.

Листом боржника від 13.01.2021 року № 248/196 на виконання вимоги державного виконавця повідомлено, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №499 (зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2011 року №815) визначено, що грошове забезпечення для виплати допомоги звільненим зі служби особам, а саме інвалідам III групи у разі настання інвалідності внаслідок отримання травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, визначається на день звільнення у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги (далі - Комісія), ОСОБА_1 допомога призначена та виплачена у розмірі 27-місячного грошового забезпечення в сумі 199 759,77 гривень (протокол Комісії №2).

Згідно з пунктом 2 постанови КМУ № 499, до розрахунку взято грошове забезпечення ОСОБА_1 в сумі 7 398,51 грн. Фактичний розрахунок допомоги: 7 398,51 х 27 = 199 759,77 грн.

На час встановлення II групи інвалідності позивачу, діяли норми Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - постанова КМУ № 975).

25.03.2016 року Комісією, відповідно до ст.16 Закону України та постанови КМУ № 975 призначено та виплачена допомога в розмірі різниці між 200-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності (на 08.12.2015 року - сума допомоги становила 275 600,00 грн.) та призначеною раніше допомогою по III групі інвалідності по постанові КМУ №499 (199 759,77 грн.) в сумі 75 840,23 грн. (275 600,00 грн. - 199 759,77 грн.) протокол Комісії від 25.03.2016 року № 15.

Не погоджуючись з прийнятим Комісією рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду та оскаржив зазначене рішення.

На виконання Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.03.2016 року № 826/214/15 та ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.06.2017 року № К/800/21497/16, Комісією 13.10.2017 року прийнято рішення про скасування пункту 17 протоколу Комісії від 22.05.2014 № 2 та пункту 34 протоколу Комісії від 25.03.2016 року № 15 (згідно яких вже було здійснено виплати) і прийнято нове рішення про призначення допомоги у зв`язку з установленням III групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, полковнику у запасі ОСОБА_1 , в розмірі 27 місячного грошового забезпечення на день встановлення інвалідності (25.12.2013 року) в сумі 223 540,83 грн.

Пунктом 2 постанови КМУ № 499 визначено, що грошове забезпечення для виплати допомоги визначається на день звільнення у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.

До розрахунку, згідно рішення суду та постанови КМУ № 499, взято місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення в сумі 7 398,51 грн. та по 1/12 частини (440,39грн.) від повного розміру допомоги на оздоровлення (5284,65 грн.) та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ( 5284,65 грн).

Фактичний розрахунок допомоги згідно рішення суду: (7398,51 грн грошове забезпечення + 440,39 ( 1/12 від 5284,65 грн. допомоги на оздоровлення (в розрізі на 12 місяців (за рік) +440,39 гн. 1/12 від виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 5284, 65грн. (в розрізі на 12 місяців за рік) х 27 = 223 540,83 грн.

Відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008, яка діяла на час встановлення інвалідності позивачу, а саме: пунктів 30.1 та 33.1 розділів XXX та XXXIII відповідно, одноразова грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально- побутових питань є додатковими видами грошового забезпечення і виплачуються військовослужбовцям один раз на рік. Отже, під час перерахунку одноразової допомоги згідно рішення суду, до складу місячного грошового забезпечення на день звільнення додавались 1/12 частина річної суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги, тобто по 440,39 грн.

У зв`язку із встановленням 08.12.2015 року ОСОБА_1 II групи інвалідності, 13.10.2017 року Комісією призначено допомогу в розмірі різниці між 200-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності (275 600 грн.) та призначеною згідно рішення суду допомогою по ІІІ групі інвалідності (223 540,83 грн.) в сумі 52 059,17 грн.

Допомога в сумі 275 600 грн. станом а 13.10.2017 року була виплачена заявнику в повному обсязі двома частками в сумі 199 759,77 грн. (2014 рік) та 75 840,23 грн. (2016 рік) Комісією прийнято рішення доплату не здійснювати (протокол № 109 від 13.10.2017 року).

В зв`язку з чим, 13.05.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції керуючись на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову № 58067342 про закінчення виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що протоколом № 109 від 13.10.2017 року, прийнято рішення доплату не здійснювати та зазначено, що у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності внаслідок цієї ж причини за довідкою МСЕК серії АВ №0427574 від 08.12.2015 призначити допомогу в розмірі різниці між 200-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та призначеною допомогою (233 540, 83грн.) в сумі 52059,17 грн. та ураховуючи, що допомогу в сумі 275 600,00 грн. виплачена в повному обсязі двома частинами в сумі 199 759,77грн. та 75 840,23грн. Позивачем не надано суду доказів оскарження та/або скасування протоколу № 109 від 13.10.2017 року, яким прийнято рішення про не здійснення доплат.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Відповідачі: Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького, 13, ),

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Назаровець Андрій Тарасович (01001, м.Київ, вул.Городецького, 13).

Третя особа: Міністерство оборони України (03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6, ).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Смолій