Справа № 380/10507/22
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 серпня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Львівської обласної прокуратури (79005, просп. Шевченка, 17/19) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просить суд:

- стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03.11.2009 року до 09.06.2010 року з відрахуванням необхідних податків, зборів та інших обов`язкових платежів окремо за кожен місяць вимушеного прогулу, для помісячного зарахування страхового стажу в персоніфікованому обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відповідно до чинного законодавства України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Кухар Н.А.

Ухвалою судді від 03 серпня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін відмовлено.

Представник відповідача 23 серпня 2022 року подав заяву про залишення позову без розгляду (вх. №54685). В обґрунтування заяви вказує на те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даною позовною заявою з огляду на наступне. Рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 , на яке посилається позивач щодо обґрунтованості строків на звернення до суду, надано тлумачення положень ч. 2 ст.233 КЗпП України, ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці», а позивачем здійснено посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19. Однак, рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та висновки Великої Палати Верховного Суду України у справі № 755/12623/19 надано щодо ч. 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, яка була чинна на час ухвалення вказаних рішень, а саме: «у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь - яким строком». 01.07.2022 Верховною Радою України прийнято Закон №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який 19.07.2022 набрав чинності та відповідно до якого назву та частини першу і другу статті 233 викладено в такій редакції: «Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)». Крім цього, вказаним Законом внесено зміни у ст. 234 КЗпП України, викладено в новій редакції: «Уразі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року». Однак, позов ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2009 по 09.06.2010 датований 02.08.2022, провадження судом відкрито за вказаним позовом 03.08.2022, тобто на час звернення до суду із вказаними позовними вимогами діє інша редакція ч. 2 ст. 233 та ст. 234 КЗпП України, а тому позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду з таким позовом.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року справа № 755/12623/19 прийшла до висновку про те, що спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Згідно із частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналізуючи зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору та відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, і не залежить від здійснення роботодавцем нарахування таких виплат.

На підставі системного аналізу наведених положень трудового законодавства Велика Палата Верховного Суду висновує, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу як складової належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Також, позивач не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо такі вимоги не розглянуті у справі про поновлення на роботі.

Законом України від 1 липня 2022 року № 2352-IX , який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до Кодексу законів про працю України, а саме назву та частини першу і другу статті 233 викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, норма щодо права звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком з 19.07.2022 втратила чинність.

Частинами 3,5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, місячний строк звернення до суду слід рахувати з 19.07.2022.

Звернувшись до суду з позовом 02.08.2022 року, позивач не пропустив строк звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується.

Суддя Кухар Н.А.