Справа № 607/19608/21
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2022 Справа №607/19608/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника третьої особи Тернопільської митниці Гребеняка Р.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільська митниця Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 28.10.2021 звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська митниця Державної митної служби України (далі третя особа), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 вересня 2019 р. №59992109 винесену старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17, про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080,56 грн з конфіскацією у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску № кузова НОМЕР_1 (далі постанова від 09 вересня 2019 р. №59992109);

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 березня 2020 р. №61606503 винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайда А.Б. на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17, про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави (далі постанова від 23 березня 2020 р. №61606503);

- визнати протиправною та скасувати постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59992109 та №61606503 у зведене виконавче провадження №66560253 від 18 серпня 2021 р., винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. (далі постанова від 18 серпня 2021 р. №66560253).

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача, пояснень третьої особи.

Позовні вимог мотивовані тим, що після прийняття державним виконавцем 27 березня 2019 року рішення про повернення виконавчого документу стягувачу (постанова старшого державного виконавця ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 27 березня 2019 р. №5513610), з 28 березня 2019 р. розпочався перебіг тримісячного строку пред`явлення виконавчого документу для виконання (ч.5 ст.12, ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»). Останнім днем строку, який визначався місяцями (ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України) припадав на 28 червня 2019 р., який в силу приписів статті 73 Кодексу законів про працю України є святковим днем. Відтак, останнім днем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є перший за ним робочий день, тобто 01 липня 2019 р., оскільки 29 та 30 червня 2019 р. є вихідними (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України). Позаяк, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження виноситься не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документу (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII), то крайнім днем строку для прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, визначалось 02 липня 2019 р. Указує на те, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 у справі №607/9342/17 крім стягнення компенсаційної вартості автомобіля, передбачала стягнення штрафу за порушенням митних правил у розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок (набрало законної сили 03 жовтня 2017 р.). Старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. постанову про відкриття виконавчого провадження №59992109 про стягнення з ОСОБА_1 , штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару який є об`єктом порушення винесено 09 вересня 2019 р., тобто, на думку позивача, поза межами встановленого строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, тобто без врахуванням приписів частини другої статті 11, частин першої та другої статті 12 Закону №1404-VIII. З огляду на те, в одне провадження об`єднанні постанови, які на думку позивача, є протиправними, то підлягає визнанню протиправною та скасуванню постанова від 18 серпня 2021 р. №66560253.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, покликаючись на те, що виконавче провадження №55132610 з примусового виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17 (про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави) відкрито своєчасно (10 листопада 2017 р.) Тому, винесення державним виконавцем постанови повернення виконавчого документу стягувачу в даному виконавчому провадження (27 березня 2019 р.), а в подальшому повторно постанови про відкриття виконавчого провадження №61606503 від 23 березня 2020 р. (про стягнення ОСОБА_1 , компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави) не свідчить про порушення приписів ч.5 ст.37, ч.ч.1,5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник третьої особи щодо задоволення позовних вимог заперечив, покликаючись на те, що 07.12.2017 заступником начальника Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55325207 в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійки, на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017. Після цього, 30.08.2019 у виконавчому провадженні №55325207 (про стягнення з ОСОБА_1 штрафу) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Разом з тим, 09.09.2019 старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59992109 про стягнення з ОСОБА_1 , штрафу в розмірі відсотків вартості товару який є об`єктом порушення винесено 09 вересня 2019 р. Наведене, на думку третьої особи, свідчить про те, що відповідач під час винесення постанови від 09.09.2019 №59992109 діяв на підставі, у спосіб та з дотримання строків, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 02.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14.12.2021 позивач через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив залучити до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, витребувати з архіву Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи №607/9342/17 для з`ясування питання, чи зверталась Тернопільська митниця ДФС із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа (постанови Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 22.09.2017) до виконання та яке судове рішення ухвалене за результатами розгляду даної заяви, витребувати у Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) матеріали виконавчого провадження ВП №55325207.

Протокольною ухвалою суду клопотання позивача задоволено, вирішено залучити до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільську митницю Державної митної служби України, витребувати з архіву Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи №607/9342/17 для з`ясування питання, чи зверталась Тернопільська митниця ДФС із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа (постанови Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 22.09.2017) до виконання та яке судове рішення ухвалене за результатами розгляду даної заяви, витребувати у Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) матеріали виконавчого провадження ВП №55325207.

06.06.2021 представник позивача Бойко Л.В. (діє згідно довіреності від 20.01.2022) подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Під час розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, що наведені в позовній заяв.

Представник відповідача та представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечили покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позов на письмових поясненнях третьої особи.

В судове засідання з`явився представник третьої особи, який заперечив проти задоволення позовних вимог з раніше висловлених мотивів.

Представник відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності вказавши, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Даний спір розглядається згідно із правилами, встановленими параграфом 2 «Розгляд окремих категорій адміністративних спорів» глави 11 «Особливості позовного провадження в окремих адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За змістом статті 268 КАС України, у справах, що передбачені статтею 287 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 269 КАС України унормовано, що у справах, які передбачені статтею 287 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Частина третя статті 192 КАС України, передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Учасники процесу повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання у справі відповідно до вимог статей 268, 269 КАС України.

З огляду на викладене, суд ухвалив рішення розгляд справи за відсутності позивача, представника позивач та представника відповідача.

Обставини встановлені судом.

Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17 про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080,56 грн з конфіскацією у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; у разі неможливості конфіскації у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 вирішено стягнути з мене його компенсаційну вартість 84080,56 грн.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 червня 2018 р. у справі №607/9342/17 (провадження №33/789/210/18) позивачу відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження.

10 листопада 2017 р. старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55132610 про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок.

07 грудня 2017 р. заступником начальника Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55325207 в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійки, на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017.

27 березня 2019 р. старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову у виконавчому провадженні №55132610 (про стягнення компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок) про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

30 серпня 2019 р. у виконавчому провадженні №55325207 (про стягнення з ОСОБА_1 штрафу) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

09 вересня 2019 р. старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59992109 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок з конфіскацією у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

23 березня 2020 р. головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайдою А.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61606503 про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок в дохід держави.

18 серпня 2021 р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень: №59992109 (про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок); №61606503 (про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок), у зведене виконавче провадження №66560253.

Вважаючи, що під час відкриття виконавчих проваджень 09 вересня 2019 р. та 23 березня 2020 р., а також прийняття рішення про об`єднання даних виконавчих проваджень у зведених виконавчих проваджень 18 серпня 2021 р., державний виконавець діяв хоча й в межах повноважень, однак не у спосіб та не в порядку, що передбачені Конституцією та законами України позивач вирішив звернутись до суду, який видав виконавчий документ із даним позовом.

Зміст спірних правовідносин.

Спір стосується обчислення строку пред`явлення виконавчого документа за яким стягувачем виступає держава (державний орган) до виконання та винесення постанови про відкриття провадження, після винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 р. №1404-VIII (із змінами, в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1404-VIII), Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» від 02 червня 2016 р. №1403-VIII (із змінами, в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1403-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 р. №2832/5), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за №489/20802 (із змінами, в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, далі Інструкція №512).

Стаття 1 Закону №1404-VIII, визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статтей 1-3 Закону №1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби, які діють відповідно до Конституції України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, з метою своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до статті 2 Закону №1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3)законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6)гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пункт 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема постанов судів у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, серед іншого, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом частин першої-третьої статті 11 Закону №1404-VIII, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої-шостої статті 12 Закону №1404-VIII, Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом частини першої статті 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення зокрема, шляхом винесення постанов.

Частина перша статті 18 Закон №1404-VIII, передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII вбачається, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановленні виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 26 Закону №1404-VIII, визначає, що виконавець розпочинає процедуру примусового виконання на підставі виконавчого документу, передбаченого статтею 3 цього Закону, за наявності підстав, що передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно статті 30 Закону №1404-VIII, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно із пунктом 14 Інструкції №512, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

Як вбачається із пункту 2 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав заяву про повернення виконавчого документу.

За змістом частин другої, четвертої та п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII, про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до пункту 20 Інструкції №512, повернення виконавчого документу стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному статтею 37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документу стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із приписами частини першої статті 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Надаючи оцінку аргументам учасників у справі, суд звертає увагу на таке.

За приписами пункту 1 частини другої статті 287 КАС України, позовну заяву у справі може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, основоположним моментом, є день, коли позивач дізнався.

Позивач покликається на те, що 21.10.2021 та 25.10.2021 він звертався з відповідними заявами на адресу відповідача про ознайомлення із матеріалами виконавчих провадження та отримання копій постанов, що стали предметом судового оскарження.

Копії відповідних заяв про звернення містяться в матеріалах справи.

28.10.2021 позивач звернувся до суду із позовом.

З огляду, це суд уважає, що десятиденний строк звернення до суду, передбачений пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України, не пропущено.

Спір стосується комплексного застосування приписів частин першої, п`ятої статті 12 та частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII.

Правовою проблемою, яка потребує вирішення в межах цього спору є порядок обчислення строків пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, за якими стягувачем є держава або державний орган.

Виконавчим документом у справі є постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17 (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII), відповідно до якої до мене застосовано наступні види покарання:

1) штраф в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок;

2) конфіскацію у власність держави автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; в разі неможливості конфіскації у власність держави вантажного автомобіля Renault Master 150dCi, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 стягнення компенсаційної вартості 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійок.

Постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17 набрала законної сили через десять днів, з дня її винесення.

Відповідно до частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Частина перша статті 251 та частина перша статті 252, стаття 253 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначають, що строком є певний період у час, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 червня 2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто у зв`язку із пропущенням строку її подання.

Апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. позивачем було подано 15 травня 2018 р.

Отже, постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. набрала законної сили 03 жовтня 2017 р. у зв`язку із тим, що апеляційну скаргу не було подано.

Виконавчі документи за якими стягувачами є держава або державний орган можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох місяців. При цьому, тримісячний строк для виконання рішення обчислюється з наступного дня після набрання ним законної сили (ч.ч.1,2 ст.12 Закону №1404-VIII).

Таким чином до 04 січня 2018 р. включно виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання.

10 листопада 2017 р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №55132610 про стягнення з мене, ОСОБА_1 , компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави.

27 березня 2019 р. державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №55132610 про стягнення з мене, ОСОБА_1 , компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави, послуговуючись пунктом 2 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Частина четверта та п`ята статті 12 Закону №1404-VIII унормували питання «переривання строків пред`явлення виконавчого документу до виконання» та «встановлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання».

Зокрема, в контексті спірної ситуації, строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перериваються у випадку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Разом з тим, прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю його виконання (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, що передбачені статтею 12 Закону №1404-VIII.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч.5 ст.12).

Таким чином, прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувача з указаних підстав є юридичним фактом, який започаткував перебіг нового строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Повертаючись до змісту частини першої статті 12 Закону №1404-VIII, що встановив тримісячний строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справах в яких стягувачем виступає держава або державний орган та приписів статті 26 Закону №1404-VIII, зміст якої свідчить про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження виноситься, не пізніше наступного дня після надходження до нього виконавчого документу, необхідно зробити висновок, що після прийняття рішення повернення виконавчого документу стягувачу встановлюється новий, тримісячний строк, для повторного пред`явлення виконавчого документу для виконання. Цей строк є преклюзивним (присічним) зі спливом якого припиняється право на пред`явлення виконавчого документу для виконання. Позаяк, діяльність державного виконавця ґрунтується на приписах закону, то прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження здійснюється за виключним переліком для цього підстав (ч.1 ст.26) та у межах чітко встановлених строків (ч.1 ст.12, ч.5 ст.26). При цьому, пропуск визначених статтею 12 Закону №1404-VIII строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання, є підставою для прийняття рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII).

Отже, після прийняття державним виконавцем 27 березня 2019 р. рішення про повернення виконавчого документу стягувачу (постанова старшого державного виконавця ТМВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 27 березня 2019 р. №5513610), з 28 березня 2019 р. розпочався перебіг тримісячного строку пред`явлення виконавчого документу для виконання (ч.5 ст.12, ч.5 ст.37 Закону №1404-VIII). Останнім днем строку, який визначався місяцями (ч.3 ст.254 ЦК) припадав на 28 червня 2019 р., який в силу приписів статті 73 Кодексу законів про працю України є святковим днем. Відтак, останнім днем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є перший за ним робочий день, тобто 01 липня 2019 р., оскільки 29 та 30 червня 2019 р. є вихідними (ч.5 ст.254 ЦК). Позаяк, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження виноситься не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документу (ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII), то крайнім днем строку для прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, визначалось 02 липня 2019 р.

23 березня 2020 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61606503 про стягнення з позивача компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі) грн 56 копійок.

Вказане свідчить про порушення державним виконавцем приписів частини першої та п`ятої статті 12, частини п`ятої статті 37 Закону №1404-VIII, та обумовлює прийняття суб`єктом владних повноважень необґрунтованого рішення з порушень встановленого строку для його прийняття, не у спосіб і в не порядку, що передбачені законом.

Відповідно до приписів пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, встановив факт пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання відповідач повинен був винести постанову про повернення виконавчого документу стягувача з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.

Наведене свідчить про те, що постанова постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2020 №61606503 про стягнення з позивача компенсаційної вартості автомобіля в розмірі 84080 (вісімдесят чотири тисячі) грн 56 копійок є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо постанови від 09 вересня 2019 р. №59992109 суд звертає увагу на таке.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 листопада 2019 р. у справі №328/527/17(2-а/328/65/17) зробив правовий висновок з приводу застосування частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши наступне: «Відповідно до частини 5 статті 12 Закону № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання строк пред`явлення його до виконання встановлюється з дня повернення. Повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Тобто, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується».

Такий висновок про застосування норм, є релевантним з даним спором, а тому суд убачає підстави для його застосування під час вирішення спору.

Так, 07.12.2017 заступником начальника Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55325207 в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн 56 копійки, на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.09.2017.

Після цього, 30.08.2019 у виконавчому провадженні №55325207 (про стягнення з ОСОБА_1 штрафу) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

09.09.2019 старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59992109 про стягнення з ОСОБА_1 , штрафу в розмірі відсотків вартості товару який є об`єктом порушення.

31.08.2019 розпочався відлік нового тримісячного строку (ч.ч.1,5 ст.12, ч.5 ст.37 Закону №1404-VIII).

09.09.2021, тобто через десять днів, винесено оскаржувану постанову.

Наведене свідчить в користь того, що відповідач під час винесення постанови від 09.09.2019 №59992109 про відкриття виконавчого провадження №59992109 про стягнення з ОСОБА_1 , штрафу в розмірі відсотків вартості товару який є об`єктом порушення відповідач діяв у відповідності із приписами ч.ч.1,5 ст.12 та ч.5 ст.35 Закону №1404-VIII.

З огляду на це, в задоволенні позовних вимог, у цій частині, необхідно відмовити.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про об`єднання виконавчих проваджень №59992109 та №61606503 у зведене виконавче провадження №66560253 від 18 серпня 2021 р.

З огляду на те, що постанова від 23.03.2020 №61606503, є протиправною та підлягає скасуванню, то постанова про об`єднання виконавчих провадження №66560253 від 18 серпня 2021 р. , одне з яких відкрито позам межами строків, передбачених приписами ч.ч.1,5 ст.12 та ч.5 ст.35 Закону №1404-VIII, є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги у справі підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статей 132, 139 КАС України, з бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) підлягають стягненню в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог, в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Керуючись статтями 241-246, 271, 272, 287 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 березня 2020 р. №61606503 винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайда А.Б. на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 р. у справі №607/9342/17, про стягнення з ОСОБА_1 компенсаційної вартості автомобіля у розмірі 84080,56 грн в дохід держави.

Визнати протиправною та скасувати постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59992109 та №61606503 у зведене виконавче провадження від 18 серпня 2021 р. №66560253 винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Приймак А.Ю.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію постанови направити учасникам справи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Відповідно до частини першої статті 272 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно із частиною шостою статті 287, статтею 297 КАС України, апеляційна скаргу на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул. Саксаганського, 13, м. Львів, 79005).

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич