Справа № 1240/2487/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 серпня 2022 року Справа № 1240/2487/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву адвоката Гребенара Олексія Володимировича про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 1240/2487/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява адвоката Гребенара Олексія Володимировича (далі представник позивача) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 1240/2487/18 за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі відповідач), в якій просить:

- переглянути рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії за нововиявленими обставинами;

- скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18 і закрити провадження у справі № 1240/2487/18 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства);

- справу № 1240/2487/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії передати до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за правилами цивільного судочинства.

В обґрунтування зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання противоправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманих за життя, його батьком ОСОБА_2 , сум страхових виплат за період з 01.04.2017 по 11.04.2018, тобто по день смерті остатнього, зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області виплатити ОСОБА_1 недоотримані за життя, його батьком ОСОБА_2 , суми страхових виплат за період з 01.04.2017 по 11.04.2018 відмовлено.

Під час розгляду справи № 1240/2487/18 було встановлено, що предмети розгляду даної справи та справи № 360/3210/18 є пов`язаними, а рішення у справі № 360/3210/18 може вплинути на вирішення справи № 1240/2487/18 по суті.

Судове рішення у справі № 360/3210/18, а саме постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 було однією із підстав для ухвалення рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18.

Однак, при касаційному оскарженні постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі № 360/3210/18 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.07.2022 було скасовано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019; провадження у справі № 360/3210/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії закрито та роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції.

Таким чином, судове рішення, яке було підставою для ухвалення судового рішення від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18, скасовано, що в свою чергу є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Від представника відповідача надійшов відзив на заяву, в якому зазначено, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 стали обставини встановлені судом під час розгляду справи та проведений судом аналіз норм законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу України, а не постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/3210/18, як помилково зазначає представник позивача, а тому підстави для перегляду рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18 за нововиявленими обставинами відсутні.

Крім того, Фонд соціального страхування України та його робочі органи є суб`єктами владних повноважень та відноситься до інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функцій в правовідносинах, що виникають з приводу реалізації державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування, а тому даний спір підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень статті 20 КАС України зазначена справа має розглядатись у порядку адміністративного судочинства і тому позовні вимоги щодо скасування рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18, закриття провадження у справі № 1240/2487/18 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України та передачі справи № 1240/2487/18 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за правилами цивільного судочинства є необґрунтованими та передчасними.

Ухвалою суду від 25.07.2022 відкрито провадження за заявою адвоката Гребенара Олексія Володимировича, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Дослідивши та оцінивши письмові докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, а також надавши оцінку обставинам, зазначеним у поданій заяві та відзиві на ній, судом встановлено таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Істотними обставинами справи вважаються такі обставини, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи.

Отже, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд повинен дослідити, чи впливають зазначені позивачем обставини на юридичну оцінку обставин, здійснену судом під час постановлення рішення, що переглядається, надати оцінку тому, чи відповідають зазначені позивачем обставини ознакам нововиявлених обставин, а також встановити, чи дійсно позивач не знав та не міг знати про наявність обставин, на які він посилається як на нововиявлені.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Однією з підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у справі № 1240/2487/18 слугувала постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, оскільки під час розгляду справи № 1240/2487/18 було встановлено, що предмети розгляду даної справи та справи № 360/3210/18 є пов`язаними, а рішення у справі № 360/3210/18 може вплинути на вирішення справи № 1240/2487/18 по суті.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.07.2022 у справі № 360/3210/18 було скасовано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019; провадження у справі № 360/3210/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії закрито та роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції.

Таким чином, судове рішення, яке було підставою для ухвалення судового рішення від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18, скасовано, що в свою чергу є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що учасникам справи не могло бути відомо в 2019 році, на час прийняття Луганським окружним адміністративним судом рішення від 28.03.2019, що постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у пов`язаній справі № 360/3210/18, буде скасована у касаційному порядку.

Отже, вказані заявником обставини є такими, що змінюють правове регулювання спірних відносин, та заявник довів існування нововиявлених обставин, які могли б стати підставою для скасування рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18, а тому рішення суду у даній справі є таким, що підлягає перегляду судом за нововиявленими обставинами у розумінні положень статті 361 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За унормуванням пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Так, частиною 10 статті 47 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105-XIV) належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Нормами статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Обставини справи свідчать, що позивач не погоджується із рішення та бездіяльністю відповідача щодо не виплати страхових сум його померлому батьку.

Суд наголошує, що відповідач, хоч і є суб`єктом владних повноважень, проте в цьому випадку він не здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції, оскільки ці функції відповідач виконував щодо померлого батька.

Водночас суд звертає увагу, що позивач обґрунтовуючи позов, вказує, що зазначена бездіяльність відповідача щодо не виплати страхових виплат перешкоджає реалізації саме його майнових прав, як спадкоємця всього спадкового майна, яке увійшло та повинно було увійти до складу спадщини, тим самим порушує його право власності.

За цих обставин наявний майновий інтерес позивача щодо включення ненарахованих страхових виплат до спадщини, а вирішення спору в межах справи неможливо без вирішення питань приватноправового характеру про перехід права на спадкування спірних виплат до позивача.

Отже, між сторонами виник спір про цивільне право, предметом якого фактично є майнова вимога позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів. Тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 0540/5860/18-а, від 21.09.2021 у справі № 200/3913/21, від 11.10.2021 у справі № 200/126/21-а за тотожних правовідносин.

Крім того суд зазначає, що справи за подібних правовідносин та фактичних обставин розглядалися Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду та були вирішені за правилами Цивільного процесуального кодексу України (постанова від 26 лютого 2020 року справа № 243/2404/19-ц, постанова від 09 грудня 2020 року справа № 243/9613/19-ц, постанова від 30 червня 2021 року справа № 243/9618/19).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру, а тому, не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення Луганського окружного адміністративного суду 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18 за нововиявленими обставинами, скасування зазначеного рішення із одночасним закриттям провадження у справі № 1240/2487/18 на підставі 1 частини першої статті 238 КАС України.

Положеннями пункту 3 частини першої статті 29 КАС України передбачено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Разом з тим, положеннями частини першої 1 статті 239 КАС України, яка є спеціальною нормою передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України прямо не визначає порядку дій суду першої інстанції в разі подання позивачем заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Разом з тим, у разі закриття провадження судом першої інстанції на підставі пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України та відсутності апеляційної скарги на ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції може за заявою позивача передати справу за встановленою юрисдикцією. Такі дії суду сприятимуть реалізації права позивача на справедливий суд, а також відповідатимуть підходу, закладеному у частині 1 статті 239 КАС України, згідно із яким, позивач має право на направлення його справи за встановленою юрисдикцією в разі закриття провадження у справі на підставі пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України.

При цьому, суд враховує правовий висновок Великої палати Верховного Суду з приводу правильності застосування аналогічної норми цивільного процесуального права, вказаний у пункті 52 постанови від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19. Зокрема про те, що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання постанови апеляційної чи касаційного суду звернутися до суду, який закрив провадження у справі, із заявою про її направлення до відповідного суду іншої юрисдикції, навіть у тих випадках, коли справу закрив не апеляційний чи касаційний суд, а суд першої інстанції своїм судовим рішенням.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області () - є місто Сєвєродонецьк Луганської області.

Тобто суд, який повинен розглядати дану справу за правилами цивільного судочинства є Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Отже, з метою забезпечення в цій справі процесуальної визначеності та принципу пропорційності та з метою практичної реалізації права позивача і відповідача на розгляд їх справи протягом розумних строків, але саме тим судом, до юрисдикції якого відноситься розгляд справи, суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника позивача про передачу справи на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241, 242, 245, 246, 255, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Гребенара Олексія Володимировича про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 1240/2487/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 у справі № 1240/2487/18.

Закрити провадження по справі № 1240/2487/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Справу № 1240/2487/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії передати за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця