Справа № 640/6817/22
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 червня 2022 року справа №640/6817/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доПриватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (далі по тексту - відповідач, Приватний виконавець)
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (далі по тексту - третя особа, ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС»)
провизнання протиправною та скасування постанови від 22 лютого 2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №60737911
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваної постанови, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що про існування рішення, яке стало підставою для поновлення вчинення виконавчих дій їй не відомо; оскаржувана постанова прийнята до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, що є порушенням частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 25 квітня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв адміністративну справу до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №640/6817/22; поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця про визнання протиправною та скасування постанови; залучив до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач відзиву на адміністративний позов до суду не надав; вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2022 року про відкриття провадження у справі, щодо зобов`язання надати копії матеріалів виконавчого провадження ВП №60737911 не виконав.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Постановою приватного виконавця від 22 лютого 2022 року ВП №60737911 про поновлення вчинення виконавчих дій, поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №5419, виданого 08 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 10 162,63 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що до офісу приватного виконавця надійшов лист Дніпровського районного суду м. Києва, відповідно до якого рішення Дніпровського районного суду м. Києва №484/10/20 від 17 листопада 2021 року набрало законної сили 20 грудня 2021 року, згідно якого, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих написів нотаріусів (пункт 3 частини першої статті 3 України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (пункт 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд встановив, що ухвалою Дніпровського районного суду від 16 квітня 2021 року задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Колейчика В.В. №5419 від 08 листопада 2019 року.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (частина п`ята статті 35 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як встановив суд вище, підставою для поновлення вчинення виконавчих дій став лист Дніпровського районного суду м. Києва, відповідно до якого рішення Дніпровського районного суду м. Києва №484/10/20 від 17 листопада 2021 року набрало законної сили 20 грудня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (частина перша статті 158 Цивільного процесуального кодексу України).

Доказів на підтвердження скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпровського районного суду від 16 квітня 2021 року у справі №484/10/20, матеріали справи не містять.

Також, відповідач не надав суду доказів набрання законної сили рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року у справі №484/10/20.

Таким чином, суд не встановив, а відповідач не довів факту наявності підстав для поновлення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису №5419, виданого 08 листопада 2019 року у виконавчому провадженні ВП №60737911, та відповідно підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина друга статті 24 Закону).

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює свою діяльність.

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим органом приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни є місто Київ.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 06 лютого 1985 року.

Натомість, виконавчі дії провадяться державним виконавцем не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, а в іншому виконавчому окрузі - міста Києва.

Суд враховує, що норми чинного законодавства не передбачають обов`язку приватного виконавця перевіряти місце проживання/перебування боржника, яке вказано, зокрема у виконавчому написі нотаріуса, на підставі якого відкривається відповідне виконавче провадження.

Однак, слід зазначити, що в оскаржуваній постанові, місцем реєстрації ОСОБА_1 (боржник) зазначено: АДРЕСА_1 , а тому підстави для вчинення виконавчих дій у виконавчому окрузі міста Києва відсутні.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що постанова від 22 лютого 2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №60737911 прийнята не у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений нею судовий збір за рахунок Приватного виконавця.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни від 22 лютого 2022 року про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №60737911.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 4А, офіс 37; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41; ідентифікаційний код 39508708).

Суддя В.А. Кузьменко