Справа № 120/6743/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

25 серпня 2022 р. Справа № 120/6743/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспортів в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспортів в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області

У позовній заяві представник позивачки просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 05.07.2022 № 337206 про застосування адміністративно господарського штрафу в сумі 8500,00 грн.

Одночасно із позовною заявою представником подано клопотання про забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно господарського штрафу від 05.07.2022 № 337206 у розмірі 8500,00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник зазначив, що оскаржувана постанова вважається виконавчим документом та може бути звернена відповідачем до примусового виконання. Водночас оскарження до суду не зупиняє її дію, якщо суд не застосує відповідні заходи забезпечення позову.

На думку представника позивачки, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити істотні негативні наслідки для позивачки у вигляді застосування заходів стягнення на майно та кошти, зменшення обсягу обігових коштів та у випадку задоволення позовних вимог зумовить необхідність ініціювання інших судових спорів з метою повернення безпідставно стягнутої суми штрафу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги те, що матеріалів заяви достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд керується такими мотивами.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 - 153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).

Надаючи оцінку аргументам клопотання про забезпечення позову щодо ймовірних наслідків для позивачки, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Тому, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками застосування заходів забезпечення (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" роз`яснено, що розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Відтак, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної, реальної та невідворотної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи, та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області від 05.07.2022 № 337206 про застосування адміністративно господарського штрафу в сумі 8500,00 грн., позивачку притягнуто до відповідальності на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивачки зазначає, що оскаржувана постанова вважається виконавчим документом та може бути звернене відповідачем до примусового виконання. Водночас її оскарження до суду не зупиняє її дію, якщо суд не застосує відповідні заходи забезпечення позову.

Відтак, на думку представника позивачки, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити істотні негативні наслідки для позивачки як потенційного боржника у виконавчому провадженні.

У контексті вказаного аргументу суд зазначає, що безумовно, рішення суб`єктів владних повноважень справляють певний несприятливий вплив на учасників правовідносин у яких такі рішення прийняті. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не у кожному випадку є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі (такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18 та від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19, від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18).

В іншому разі, застосування заходів забезпечення адміністративного позову стане можливим у кожному спорі, де предметом оскарження є акти індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а зупинення таких рішення матиме правові наслідки близькі за своїм змістом до тих, які настають у випадку задоволення позовних вимог, скасування оскаржуваного рішення та набрання позитивним для позивача судовим рішенням законної сили.

Тому, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків рішення суб`єкта владних повноважень про зупинення дії якого просить позивач і лише у виняткових випадках постановити ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вказаний стандарт доказування застосовується в тому числі при розгляді заяв про забезпечення позову із тою особливістю, що обґрунтування необхідності застосування заходу повинно бути повно викладено у заяві, до якої ініціатором її розгляду повинні бути долучені належні, допустимі, достовірні та достатні докази для застосування заходів забезпечення позову, адже процесуальний закон встановив стислі строки розгляду такої категорії процесуальних питань.

У постанові від 20 серпня 2019 року у справі № 200/3887/19-а Верховний Суд при перевірці підстав забезпечення позову зазначив, що при вирішенні подібних заяв необхідним є надання позивачем відомостей щодо поточних фінансових показників суб`єкта господарювання, обсягу оборотних коштів (активів), розміру грошових коштів, розміщених, в тому числі на банківських рахунках, інформацію про наявність або відсутність інших активів тощо. В контексті цього, суди повинні перевіряти, чи володів заявник фінансовими можливостями, з урахуванням сум штрафів, визначених у спірній постанові, достатніми для нормального функціонування і здійснення ним господарської діяльності.

Однак представник обґрунтовуючи заяву обмежився загальним формулюванням підстав, зазначивши, що стягнення із позивачки адміністративно - господарського штрафу у сумі 8500 грн. призведе до зменшення обігових коштів та зумовить додаткові фінансові затрати спрямовані на їх повернення. При цьому жодних відомостей щодо показників фінансового стану фізичної особи - підприємця та доказів істотності таких наслідків для майнових інтересів позивачки до суду не подано.

Суд зазначає, що обґрунтування заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на твердженні представника позивачки щодо ймовірності пред`явлення постанови до виконання у майбутньому та пов`язаних із цим негативних для позивачки наслідків. Однак, доказів того, що розпочато вчинення будь-яких дій з метою примусового виконання оскаржуваної постанови матеріали позову та заяви не містять, а відтак побоювання ризиків заподіяння позивачці шкоди як потенційному боржнику у виконавчому провадженні є передчасним.

Висновок суду узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права при розгляді заяв про забезпечення позову у справах де предметом оскарження є постанови державних органів, що можуть пред`являтися до виконання (постанови від 01 червня 2022 року у справі № 380/4273/21, від 20 серпня 2019 року у справі № 200/3887/19-а, від 15 вересня 2021 року у справі № 580/1381/19, від 05 липня 2022 року у справі № 380/13491/21).

Суд касаційної інстанції у вказаних постановах звертає увагу, що при розгляді таких заяв окрім суми штрафу та майнового стану позивача, слід враховувати чи було пред`явлено постанову про накладення штрафу до виконання, чи відкрито виконавче провадження тощо.

Таким чином, здійснивши оцінку доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на її необґрунтованість та безпідставність.

Керуючись ст. 150-154, 156, 241, 242, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 120/6743/22 відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання (ст. 256 КАС України).

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Богоніс Михайло Богданович