Справа № 640/26404/21
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Київ № 640/26404/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної охорони України

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління державної охорони України (далі-відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати відмову Управління державної охорони України в оформленні всіх необхідних документів і подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії ОСОБА_1 протиправною;

- зобов`язати Управління державної охорони України при обчисленні вислуги років для призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 до календарної вислуги років в 19 років 09 місяців 14 днів зарахувати вислугу років у пільговому обчисленні із розрахунку 07 років 09 місяців 10 днів;

- зобов`язати Управління державної охорони України оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії в 19 років 09 місяців 14 днів часу проходження служби у пільговому обчисленні в 07 років 09 місяців 10 днів та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він проходив службу в Управлінні державної охорони України. Наказом від 28.05.2019 №350-ос/дск позивача звільнено з військової служби в запас Служби безпеки України згідно з пунктом «а» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Вислуга років станом на 30.05.2019 становить: календарна - 19 років 09 місяців 14 днів, пільгова - 07 років 09 місяців 10 днів, загальна - 27 років 06 місяців 24 дні.

Зазначено, після його звільнення та за наявності в нього стажу військової служби понад 27 років, відповідач мав підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідні документи для проведення нарахування та виплати позивачу пенсійного забезпечення.

У зв`язку з чим, позивач, 11.08.2021 звернувся до відповідача з відповідною заявою, у відповідь на яку Управління Державної охорони України повідомило позивача про відсутність правових підстав для підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідних документів для призначення пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу військової служби.

Позивач з такими діями відповідача не погоджується та стверджує, що для набуття ним права на призначення пенсії за вислугу років враховується, як календарна вислуга, так і пільгова, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу протягом 15 днів надати відзив на позовну заяву.

Управлінням державної охорони України подано відзив на позовну заяву, Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що, на його переконання, позивач пропустив строк звернення до суду з вказаною позовною заявою, оскільки останній був звільнений з військової служби на початку 2015 року, а до суду звернувся лише у 2021 році.

Представник відповідача наполягає, що станом на день звільнення позивача з військової служби, він не мав необхідної календарної вислуги років, а саме 24 календарні роки та більше, відповідно. Як вважає представник відповідача, в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України №393, оскільки Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, які звільнені з військової служби та деяких інших осіб» має вищу юридичну силу, аніж нормативно-правовий акт Уряду.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України № 2262-ХІІ, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких останній послався на ті ж самі обставини, що і у відзиві на позовну заяву, а також зазначено, що Верховним Судом як судом першої інстанції не прийнято жодного рішення щодо предмета та підстав зразкової справи з питань пільгового зарахування вислуги років або ознак типової справи з тих самих підстав.

Також відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на те, що позивач не працював, як вказує останній, а проходив військову службу, а від так мав звернутись до суду в місячний строк.

Позивачем подано заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, обгрунтовуючи тим, що до моменту звернення позивача до відповідача із заявою у відповідача не було обов`язку оформлювати документи і подання про призначення пенсії.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про його необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення такого клопотання, з огляду на наступне. За змістом норм частин першої, другої та п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З поданих позивачем разом із позовом матеріалів суд встановив, що наказом від 28.05.2019 №350-ос/дск позивача було звільнено з військової служби в запас, виключено з усіх видів забезпечення та направлено на подальший військовий облік. Також у тексті цього наказу була зафіксована вислуга років (календарна, пільгова і загальна) позивача станом на 30.09.2019. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.08.2021 про оформлення пакету документів для призначення пенсії для вислуги років та направлення таких до органу Пенсійного фонду України. Своїм листом від 30.08.2021 Управління державної охорони України відмовив позивачу у вчиненні вказаних вище дій. Не погоджуючись із такою позицією суб`єкта владних повноважень позивач 16.09.2021 звернувся із даним позовом до суду.

З огляду на наведені обставини суд дійшов, що про порушення своїх прав та інтересів позивачу дійсності стало відомо після ознайомлення із позицією Управління державної охорони України, наведеною в тексті листа від 30.08.2021 №2/6-987, а не зі змісту наказу про звільнення зі служби (як то помилково вважав відповідач). Як наслідок позивачем дотримано встановлений нормами Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки від 27.08.2021 №152, виданої Головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 проходив військову службу: - курсант Донецького інституту внутрішніх справ МВС України в період 15.08.1999- 28.07.2003, наказ ДІВС МВСУ № 168 о/с від 29.07.1999; - в органах МВС України на посадах офіцерського, оперативного та керівного складу в період 28.07.2003-29.05.2014, наказу № 182 о/с від 18.08.2003; - в Управлінні державної охорони України на посадах офіцерського та керівного складу в період 30.05.2014-30.05.2019, наказ УДОУ № 129-ос від 30.05.2014.

Наказом від 28.05.2019 №350-ос/дск ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас Служби безпеки України згідно з пунктом «а» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Вислуга років станом на 30.05.2019 становить: календарна - 19 років 09 місяців 14 днів, пільгова - 07 років 09 місяців 10 днів, загальна - 27 років 06 місяців 24 дні.

Позивач звернувся із заявою від 11.08.2021 до Управління Державної охорони України з заявою, в якій просив підготувати всі документи, необхідні для призначення йому пенсії за вислугу років направити всі необхідні матеріали та копії документів для призначення пенсії за вислугу років для подальшого оформлення та подання до територіальних органів Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Управління Державної охорони України у відповідь на звернення позивача, листом від 30.08.2021 №2/6-987 повідомило позивача про відсутність правових підстав для задоволення його заяви, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років у календарному обчисленні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема, Закон №2262-ХІІ.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 pоку № 2262-XII (далі по тексту - Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (частина 1 статті 1-1 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ).

У відповідності до пункту «а» частини 1 статті 1-2 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Положеннями статті 17-1 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 та від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 зазначив щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, зміст правовідносин, зокрема, прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм.

З урахуванням наведеного, право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження військової служби визначається за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Так, відповідно до абзацу 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі по тексту - Постанова № 393, в редакції, чинній на час проходження військової служби) для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктом 2 Постанови №393 передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Наведене в сукупності свідчить про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

В свою чергу, слід наголосити, що основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою № 393.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 620/1837/20, в яких зазначено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Проаналізувавши зміст та співвідношення норм Закону №2262-ХІІ та Постанови Уряду №393 під час перегляду в порядку касаційного провадження адміністративної справи №805/3923/18-а Верховний Суд (постанова від 03.03.2021) дійшов наступного висновку: «...основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку... Отже, є необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.».

При цьому Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17.

Надаючи оцінку наведеним висновкам Верховний Суд під час розгляду іншої справи з даної категорії спорів зазначив у тексті своєї постанови від 14.04.2021 №480/4241/18 наступне: «таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону N 2262-XII і положенням цього Закону не суперечить».

Крім того, у своїй постанові від 14.04.2021 Верховний Суд зазначив, що «статтею 1 Закону №2262-XII передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Таким чином, Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 171 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII».

За наслідками розгляду справи №480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні правові висновки: 1. В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). 2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393. При цьому, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступає від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-XII.

Тобто, на момент розгляду відповідачем звернення позивача з питання оформлення пакету документів для призначення пенсії за вислугу років Верховним Судом була сформована нова практика щодо пільгового обчислення вислуги років.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору судові витрати присудженню з відповідача не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Державної охорони України, оформлену листом від 30.08.2021 №2/6-987 в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для призначення ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Управління Державної охорони України 01024, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 8, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та зарахувати відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років ОСОБА_1 в пільговому обчисленні.

Зобов`язати Управління державної охорони України 01024, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 8, ) оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні документи для призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії пільгового стажу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.