Справа № 620/14962/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Чернігівській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ в Чернігівській області, доведеного до відома ОСОБА_1 в листі від 08.10.2021 № 2500-0204-8/51603, про відмову у перерахунку пенсії державного службовця згідно із статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723- XII «Про державну службу»;

- зобов`язати ГУ ПФ в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи 22 роки 7 місяців 14 днів до стажу державної служби.

- зобов`язати ГУ ПФ в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 28 вересня 2021 року у розмірі 90 % місячного заробітку на підставі довідок фонду комунального майна Чернігівської міської ради від 15.09.2021 № 7-4/468 та від 17.09.2021 № 7 - 4/473 та виплатити всю заборгованість, що склалася, без обмеження граничного розміру.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ в Чернігівській області, доведеного до відома ОСОБА_1 в листі від 08.10.2021 № 2500-0204-8/51603, про відмову у перерахунку пенсії державного службовця згідно із статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723- XII «Про державну службу»;

- зобов`язано ГУ ПФ в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби 22 роки 7 місяців 14 днів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що посади в органах місцевого самоврядування у період з 17.09.2002 по 14.07.2015, на яких працював ОСОБА_1 , належать до державної служби, а тому ГУ ПФ в Чернігівській області безпідставно відмовило Позивачу у зарахуванні вказаного періоду роботи на посадах у Фонді комунального майна Чернігівської міської ради до стажу державної служби. Разом з тим, суд зазначив, що оскільки рішення щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за Законом України «Про державну службу» не приймалося, то вимога про здійснення такого переведення є передчасним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що Позивач працював на посадах в органах місцевого самоврядування, які не належать до посад державної служби з урахуванням положень ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2001 №1441 «Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад», а тому не має права на переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII. Крім того, зазначає про неврахування судом того, що для переведення на пенсію державного службовця мають подаватися, зокрема, довідки про посади державної служби, а не про посади в органах місцевого самоврядування.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на неї.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що Апелянтом не враховано положення чинного Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який передбачає зарахування до стажу державної служби часу перебування на посадах в органах місцевого самоврядування. Крім того, зауважує, що надані Позивачем довідки повністю відповідають вимогам чинного законодавства, яке інших їх форм не передбачає. Окремо звертає увагу на те, що правильність його позиції підтверджується висновками Верховного Суду в аналогічній категорії справ, а також постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі №620/8371/21.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в Чернігівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-11).

Із змісту посвідчення від 16.05.2019 серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с. 12).

Судом першої інстанції із змісту трудової книжки серії НОМЕР_3 від 16.10.1976 і вкладишу до нього (а.с. 19-26), а також довідок Фонду комунального майна Чернігівської міської ради від 15.09.2021 №7-4/468 (а.с. 16) та від 17.09.2021 №7-4/473 (а.с. 17) встановлено, що у період з 17.09.2002 по 14.07.2015 ОСОБА_1 обіймав різні посади в Чернігівській міській раді.

28.09.2021 Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив перевести його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснивши нарахування та виплату пенсії у розмірі пропорційно заробітку, зазначеного у згаданих вище довідках (а.с. 15).

Листом від 08.10.2021 №2500-0204-8/21603 Відповідач повідомив про відсутність підстав для переведення Позивача із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки, зокрема, посади, які останній обіймав в органах місцевого самоврядування, не віднесено до відповідних категорії посад державної служби, передбачених ст. 25 Законом України «Про державну службу» №3723 та актами Кабінету Міністрів України (а.с. 13).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 2, 46 та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VII (далі - Закон №889-VІІІ), а також ряду підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для зарахування ОСОБА_1 періодів роботи в органах місцевого самоврядування в Україні до стажу державної служби.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XIІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Надаючи оцінку твердженням ГУ ПФ в Чернігівській області про те, що час роботи Позивача в органах місцевого самоврядування у період з 17.09.2002 по 14.07.2015 не враховуються до його стажу державної служби, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості обчислення стажу державної служби, зокрема, у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

У свою чергу, пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283).

Указана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Положеннями пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2001 №1441 «Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад» віднесено до шостої категорії такі існуючі в органах місцевого самоврядування посади - посади помічників голів, радників, консультантів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст - обласних центрів і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад.

У редакції постанови Уряду України від 14.08.2013 № 599 указані вище приписи викладені наступним чином: «шоста категорія - посади заступників керівників відділів у складі управлінь міських (міст - обласних центрів та м. Сімферополя) рад, помічників голів, радників, консультантів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст - обласних центрів і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад.».

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, період роботи в органах місцевого самоврядування на різних посадах в Чернігівській міській раді зараховується до стажу державної служби, оскільки Позивач перебував на посадах голови структурного підрозділу, головного спеціаліста відділу, заступника міського голови органу місцевого самоврядування.

Наведені вище висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 06.03.2020 у справі №1.380.2019.000417, від 15.12.2020 у справі №560/2398/19 та від 21.02.2021 у справі №825/1453/18.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про протиправність відмови ГУ ПФ в Чернігівській області у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування, а відтак і з наявністю правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З приводу посилання Апелянта на неврахування судом першої інстанції того, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця видані органом місцевого самоврядування, а не органом державної служби, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (п. 5 згаданого Порядку №622).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048, затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі - Постанова №1-3).

Аналіз змісту наявних у матеріалах справи довідок, виданих Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (а.с. 16-17), дає підстави стверджувати, що останні відповідають вимогам Постанови №1-3, зауважень щодо їх оформлення та обов`язкових реквізитів Відповідачем не висловлено. Твердження останнього про те, що вони видані органом місцевого самоврядування, а не органом державної служби, колегією суддів оцінюється критично, оскільки, як було встановлено раніше, робота ОСОБА_1 , зокрема, на посаді голови Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, зараховується до стажу державної служби, а відтак оскільки саме ця робота була останньою роботою Позивача, яка зараховується до спеціального стажу, то Фонд комунального майна Чернігівської міської ради був уповноважений видавати ОСОБА_1 згадані довідки.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 25 серпня 2022 року