Справа № 640/28890/21
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Київ № 640/28890/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м .Київ) Амборського А.В. від 23.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №64543440.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах судової справами доказами після спливу строків для подання заяв по суті. Заперечень щодо судового розгляду справи без проведення відкритого судового засідання від сторін не надходило.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки рішення суду фактично не виконано, а державний виконавиць не вжив всіх передбачених заходів щодо примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №640/15924/20, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві від 14.01.2020 року №16, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського А.В. від 19.02.2021 відкрито виконавче провадження №64543440 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 №640/15924/20 та повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.03.2021 у виконавчому провадженні №64543440 накладено штраф на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений термін в розмірі 5100,00 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.05.2021 у виконавчому провадженні №64543440 накладено штраф на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за повторне невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений термін в розмірі 10200,00 грн.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вимогу від 17.08.2021 №64543440/6 щодо негайного виконання виконавчого документа: здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві від 14.01.2020 №16, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським А.В. прийнято постанову від 23.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №64543440 на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи постанову від 23.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №64543440 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відносини щодо примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону, за якою в разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (абзац третій).

Судом установлено, що постановами відповідача у виконавчому провадженні №64543440: від 23.03.2021 - накладено штраф на боржника за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений термін в розмірі 5100,00 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення; від 13.05.2021 - накладено штраф на боржника за повторне невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений термін в розмірі 10200,00 грн.; від 23.09.2021 - закінчено виконавче провадження №64543440 на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

З огляду на наведені обставини суд констатує, що після спливу десятиденного строку встановленого статтею 26 Закону №1404-VIII, державний виконавець вирішив накласти штраф на боржника, оскільки той не виконав рішення суду без поважних причин. Після повторної перевірки виконання боржником рішення суду в той самий строк, державний виконавець повторно наклав штраф на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин, надіславши вимогу від 17.08.2021 №64543440/6 про негайне виконання рішення суду.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 23.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №64543440, крім зазначеного, вбачається, що державним виконавцем направлено до органів поліції подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб за невиконання рішення суду та вжиття ним усіх заходів для виконання рішення немайнового характеру, що є підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

Верховний Суд у постанові від 13.12.2021 справа №520/6495/2020 підтримав раніше виловлену правову позицію (постанова від 18.06.2019 у справі №826/14580/16), за якою накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За висновком Верховного Суду, невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання. За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання. Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Верховний Суд підсумував, що під час розгляду адміністративних справ про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Закону №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені заходи в межах встановлених повноважень.

За змістом частин першої, другої статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, контроль за цим здійснює суд.

Кодексом адміністративного судочинства України (КАС України) встановлено дві форми судового контролю за виконанням рішення суду: стаття 382 КАС України - контроль здійснює безпосередньо суд; стаття 287 КАС України - суд контролює належне виконання судового рішення державним виконавцем.

При цьому Закон №1404-VIII дає державному виконавцю набагато ширші повноваження під час примусового виконання судового рішення, ніж повноваження суду на стадії судового контролю, передбачені статтею 382 КАС України.

Частиною третьою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Відповідач не скористався правом на подання відзиву та доказів на спростування доводів позивача про невчинення державним виконавцем вичерпних заходів з метою виконання рішення суду.

На думку суду, наслідком закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII є невиконання рішення суду в повному обсязі, яке залишатиметься невиконаним.

Невиконання рішення суду свідчить про порушення права позивача на судовий захист, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція).

Крім того, таке тлумачення державним виконавцем норм Закону №1404-VIII щодо підстав закінчення виконавчого провадження призводить до порушення статті 13 Конвенції, за якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У спірному випадку рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №640/15924/20, яке набрало законної сили, присуджено особі недоплачену суму пенсії, що є майном у розумінні статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції. Невиконання рішення суду призводить до порушення права позивача на мирне володіння майном, яке він не може захистити, оскільки за висновком державного виконавця невиконання боржником рішення суду, накладення на нього двох штрафів та здійснення подання є підставою для закінчення виконавчого провадження, після чого рішення суду залишається невиконаним.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

На думку суду, державний виконавець в межах повноважень, установлених Законом №1404-VIII, самостійно визначає які дії необхідно вчинити з метою виконання боржником рішення суду, тому суд не може вказувати державному виконавцю які саме дії йому необхідно вчинити. Водночас, з огляду на численність пенсійних спорів, суду відомо, що невиплата перерахованих пенсій (довічного грошового утримання) пов`язана з відсутністю коштів у Пенсійного фонду України для здійснення таких виплат.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до пункту 4 "Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-22 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, державний виконавець щонайменше повинен переконатись у наявності чи відсутності достатності коштів у Пенсійного фонду України для виплати стягувачу недоплаченої пенсії (довічного грошового утримання).

Пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника.

Тобто державному виконавцю необхідно встановити чи вчинялись боржником дії щодо визначення черговості та погашення заборгованості стягувачу з урахуванням передбачених Державним бюджетом України асигнувань на відповідний рік.

Закінчення виконавчого провадження має бути зумовлено виконання боржником рішення суду в повному обсязі.

Враховуючи викладене, на думку суду, обґрунтованими є доводи позивача про протиправність постанови про закінчення виконавчого провадження №64543440, тому підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 23.09.2021 про закінчення виконавчого провадження №64543440.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція 11.10.2021 №54К).

Оскільки позов задоволено повністю, сторонами не надано інших доказів понесення витрат, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 вересня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №64543440.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати витрати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34691374, місцезнаходження: 03056, місто Київ, вулиця Олекси Тихого, будинок 32).

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судові рішення за наслідками розгляду судом першої інстанції справи, визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець