Справа № 320/5529/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року Київ № 320/5529/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманенко А.В.,

представника позивача - Награбового О.О.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" з позовом до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Людмили Юріївни від 24.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 69075153, прийнятою на підставі постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5 від 24.01.2022 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.06.2022 ТОВ "КИЇВРІАНТА" отримано постанову старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Супрун Людмили Юріївни від 24.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 69075153 (надалі - Постанова № 69075153). Згідно пункту 1 Постанови № 69075153 виконавче провадження відкрите з виконання постанови № 5 від 24.01.2022, виданої Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області, відносно стягнення з Товариства на користь держави штрафу в розмірі 182 700, 00 грн (надалі - Постанова № 5). Зазначає, що Постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5 від 24.01.2022 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", не є виконавчим документом, визнаним законом, не відповідає вимогам, передбаченим п. 1 та п. 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", розмір штрафу, зазначений в постанові старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Л.Ю. від 24.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 69075153, не відповідає розміру штрафу, накладеного постановою Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5 від 24.01.2022 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

01 липня 2022 року Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" без руху, у якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб і строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" про поновлення строку для звернення до адміністративного суду задоволено; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови; відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з проведення судового засідання.

У судовому засіданні 26.07.2022 та 16.08.2022 суд ухвалив розгляд справи відкласти.

Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався; надав суду матеріали виконавчого провадження № 69075153 та у зв`язку з великим навантаженням просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 25 серпня 2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

24.05.2022 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області прийнято постанову № 5 від 24 січня 2022 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", якою до ТОВ "КИЇВРІАНТА" застосовано штраф у розмірі 91 350 грн. Підставою для накладення такого стягнення слугувало відмова споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме: відмовлено у підтвердженні істотного недоліку з вини виробника (продавця, виконавця), протягом встановленого гарантійного строку.

24.05.2022 Старшим державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Людмилою Юріївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65502377, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5, виданої 24.01.2022 про стягнення з ТОВ "КИЇВРІАНТА" штраф в розмірі 182 700 грн на користь держави.

Між тим позивач вважаючи свої права порушеними, а спірну постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Щодо тверджень позивача відносно того, що постанова про накладення штрафу не є виконавчим документом, то суд виходить з наступного.

Так, згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на час прийняття спірних постанов) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зі змісту постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5, прийнятої 24 січня 2022 зазначено, що такою постановою застосовано стягнення, передбачене статтею 23 Закону України "Про захисту прав споживачів".

Так, відповідно до ст. 23 Закону України "Про захисту прав споживачів", у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

У разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про захисту прав споживачів").

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про захист прав споживачів" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідно до п. 2 Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 за № 1177 (далі - Порядок № 1177) на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно з п. 3 Порядку накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції.

Рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономіки (п. 4 Порядку № 1177)

Відповідно до п. 7 Порядку № 1177 постанова про накладення штрафу обов`язкова для виконання суб`єктом господарювання. У разі невиконання зазначеної постанови сума штрафу стягується в установленому законодавством порядку. Не підлягає виконанню постанова про накладення штрафу, якщо її не було звернуто до виконання протягом одного року з дня прийняття.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відтак, проаналізувавши вищезазначені положень законодавства, суд дійшов висновку, у разі порушення суб`єктом господарювання Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, начальниками територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступниками у межах їх компетенції приймаються постанови про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", які є виконавчими документами та можуть бути пред`явлені до примусового виконання в порядку встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Тобто постанови про накладення стягнення за порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів", прийняті, зокрема, начальниками територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції, є виконавчими документами.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо невідповідності виконавчого документу на підставі якого прийнято спірне рішення положенням статті 4 Закону № 1404-VIII, суд зверне увагу на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Cуд проаналізувавши матеріали справи вважає, що у виконавчому документі - постанові від 24 січня 2022 № 5 містяться всі обов`язкові реквізити, передбачені ст 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи позивача, про те, що Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області перевищило надані законодавством повноваження та оформило рішення про накладення штрафів відповідною постановою фактично довільної форми, чим допустило порушення ст. 19 Конституції України та про інші порушення при складанні постанови від 24 січня 2022 № 5 не беруться судом до уваги, оскільки в межах даної справи судом надається оцінка постанові старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Людмили Юріївни від 24.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 69075153, постанова Головновного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5 від 24 січня 2022 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" в межах даної справи не оскаржується.

Отже, суд не надає оцінку правомірності постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5 від 24 січня 2022 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" та діям посадових осіб під час складання даної постанови, оскільки це не є предметом позову.

Разом з цим судом встановлено, що постановою № 5 від 24 січня 2022 постановлено за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною 1 статті 8 цього Закону - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" штраф у розмірі 91 350 грн 00 коп (дев`яносто одна тисяча триста п`ятдесят грн 00 коп.).

Натомість в оскаржуваному рішенні відповідачем вказано, стягнути з ТОВ "КИЇВРІАНТА" штраф в розмірі 182 700, 00 грн на користь держави.

Відзиву на позов, як і будь-яких письмових пояснень з приводу суми штрафу зазначеної в оскаржуваній постанові відповідач суду не надав.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкції № 512/5) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує, серед іншого, назву виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивну частину документа (далі - реквізити виконавчого документа).

Судом в межах даної адміністративної справи встановлено не відповідність резолютивної частини виконавчого документу - постанови № 5 від 24 січня 2022 року даним, які наведені відповідачем в оскаржуваному рішенні, а саме наявні розбіжності в розмірі шрафу.

Крім того, суд зазначає, що подвійний розмір штрафу при примусовому стягнення міг бути стягнутий лише в порядку, передбаченому ст. 308 Кодексом України про адміністративні правопорушення, у разі якщо суб`єкта господарювання було притягнуто до відповідальності в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, однак суд наголошує на тому, що постановою № 5 від 24 січня 2022 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області було накладено стягнення на позивача в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", а не в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення. Законом України "Про захист прав споживачів та Порядком № 1177 не передбачено стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Вказане свідчить про порушення відповідачем положень пункту 7 розділу I Інструкції № 512/5 при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 69075153 від 24.05.2022, що є підставою для скасування останньої та визнання її протиправною.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року № 37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Слід також зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2 481 грн, що документально підтверджується копією платіжного доручення № 13907 від 27.06.2022.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2 481 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Людмили Юріївни від 24.05.2022 про відкриття виконавчого провадження ВП № 69075153, прийнятою на підставі постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області № 5 від 24.01.2022 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, с. Матусівка, вул. Промислова, 72, літера А, 2-й поверх, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 63, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Басай О.В.