Справа № 420/8512/22
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8512/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Пенсійний Фонд України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2022 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Пенсійний Фонд України, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились в зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% на 70% грошового забезпечення, при її перерахунку з 1 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року, виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці № 33/36-2327 від 27.07.2021 року, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області про розмір грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром пенсії та здійснити виплату донарахованих сум;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 992,40 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що він - ОСОБА_1 у 2002 році був звільнений на пенсію з органів внутрішніх справ у званні полковника міліції за вислугою років (загальна вислуга: 34 роки, 6 місяців, 12 днів, з яких календарна вислуга становить 25 років, 5 місяців, 03 дні).

З моменту свого звільнення перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, як пенсіонер МВС України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була призначена з 2002 у розмірі 90% від суми грошового забезпечення.

Однак, як вказує позивач, після перерахунку з 01.01.2016 року основний розмір його пенсії було зменшено до 70% грошового забезпечення.

Позивач оскаржив у судовому порядку зменшення відсоткового значення розміру пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/8176/21 визнано протиправним зменшення з 01.01.2016 року основного розміру пенсії позивача за вислугу років з 90 % на 70 % грошового забезпечення.

У подальшому, як зазначає позивач, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року у справі № 420/19160/21 ГУ ПФУ в Одеській області було проведено перерахунок його пенсії на підставі довідки, виданої ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» №33/36-2327 від 27.07.2021 року.

Проте, під час перерахунку пенсії з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/36-2327 від 27.07.2021 року відповідач протиправно, як на переконання позивача, знову зменшив основний розмір пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що розмір призначеної йому пенсії за вислугу років складає 90 % грошового забезпечення; зменшення цього показника суперечить чинному законодавству, статті 58 Конституції України та правовій позиції Верховного Суду у зразковій справі №240/5401/18.

Також позивач вказує, що відповідач протиправно обмежив виплату належної йому пенсії максимальним розміром, що суперечать Конституції України, а також призводять до порушення прав та охоронюваних законом інтересам позивача.

Позивач посилався на те, що обмеження пенсії максимальним розміром є протиправним, не відповідаючим рішенню Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином позивач зазначає, що після прийняття Рішення Конституційним Судом України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є неправомірним.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Також ухвалою суду від 27 червня 2022 року суд витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), зокрема протоколу про призначення пенсії, листків про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області № 33/36-2327 від 27.07.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року (перерахунок на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/19160/21), інші матеріали пенсійної справи в частині, що стосується предмету спору, для долучення до матеріалів справи.

11 липня 2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області через канцелярію суду надійшов відзив та позовну заяву (а.с. 31-33).

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідач підтвердив той факт, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з основного розміру 90 % грошового забезпечення.

Водночас, відповідач зазначив, що при проведенні перерахунку Головне управління визначає максимальний розмір пенсії відповідно статті 13 Закону № 2262. Відповідна норма не може бути проігнорованою, оскільки вона застосовується до всіх осіб, які отримують пенсію згідно з Законом № 2262. До того ж, на теперішній час вона не була визнана такою, ще не відповідає Конституції України, а тому підлягає застосуванню в повному обсязі. 01.05.2014 набув чинності Закон України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27.03.2014 1166-VII, яким було внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262 та викладено її в наступній редакції: Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як вказує відповідач, у 2018 році позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі видів грошового забезпечення діючих військовослужбовців, тому застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок - станом на 01.01.2018. Після проведення перерахунку розмір пенсії позивача не зменшився, а, навпаки, збільшився. До того ж, обмеження максимального розміру пенсії свідчить про врахування законодавцем статті 17 Конституції України, згідно з якою забезпечення економічної безпеки є однією з найважливіших функцій держави та справою всього Українського народу.

Як результат, відповідач стверджує, що перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.

З боку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Пенсійний Фонд України, пояснень на позов або відзив до суду не надходило.

12 липня 2022 року на виконання ухвали суду про витребування доказів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області через канцелярію суду подано засвідчені копії письмових доказів з матеріалів пенсійної справи позивача.

15 липня 2022 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 49-51).

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Згідно наявного у матеріалах пенсійної справи №N/А18860-МВС розрахунку про призначення пенсії, позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2003 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 09.04.1992 № 2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 90 % грошового забезпечення за вислугу 34 роки (а.с. 37).

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

На підставі пункту 3 постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року та згідно з постановою КМУ №988 від 31.08.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року, виходячи з складових грошового забезпечення поліцейського за нормами, чинними на 1 січня 2016 року.

Під час вказаного перерахунку Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зменшило основний розмір пенсії позивача з 90 % до 70 % від суми грошового забезпечення.

Не погоджуюсь із зменшенням основного розміру пенсії за вислугу років з 90 % до 70% відповідних сум грошового забезпечення, позивач оскаржив дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі №420/8176/21, яке набрало законної сили 27 серпня 2021 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її попередніх перерахунків, з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 враховуючи оклади за відповідною посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року виходячи з 90 % від відповідних сум грошового забезпечення згідно довідки ГУ МВС України в Одеській області № 18860.

На виконання рішення суду від 27 липня 2021 року по справі №420/8176/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок основного розміру пенсії позивача з 01.01.2016 року з розрахунку 90 % грошового забезпечення (а.с. 41-42).

27 липня 2021 року ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області видано ОСОБА_1 оновлену довідку №33/36-2327 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року згідно з постановою КМУ від 11.11.2015 р. № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції за прирівняною посадою поліцейського (а.с. 10).

Відповідно до змісту цієї довідки, до складу грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, входять основні та додаткові види грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року по справі №420/19160/21, яке набрало законної сили 20 січня 2022 року, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки №33/36-2327 від 27.07.2021 року про грошове забезпечення станом на 19.11.2019 рік. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки №33/36-2327 від 27.07.2021 року про грошове забезпечення станом на 19.11.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року по справі №420/19160/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області №33/36-2327 від 27.07.2021 року з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Зокрема, згідно аркушу перерахунку від 11 квітня 2022 року про перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року (а.с. 44), вказаний перерахунок проведений таким чином:

- сума грошового забезпечення для обчислення пенсії складає 23737,70 грн.,

- основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 34), що складає 16616,39 грн.;

- підсумок пенсії (з надбавками) 16 616,39 грн.;

- з урахуванням максимального розміру пенсії 16 380, 00 грн.

Таким чином, під час перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області №33/36-2327 від 27.07.2021 року, відповідачем застосовано основний відсотковий розмір пенсії 70 % відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснено обмеження максимального розміру цієї пенсії до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік, установлено у 2019 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік, установлено у 2022 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

У відповідь на звернення позивача щодо перерахунку пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 13 червня 2022 року вих. №9497-7390/Ч-02/8-1500/22 повідомило про таке. У зв`язку з тим, що 20.01.2022 набрало чинності рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/19160/21, яким установлено нові види грошового забезпечення, які не були враховані при перерахунку пенсії за рішенням суду по справі № 420/8176/21 у розмірі 90 % грошового забезпечення згідно із довідкою Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення, що враховувалась для перерахунку пенсій за січень 2016, то перерахунок пенсії проведено з 01.12.2019 у розмірі 70 % грошового забезпечення, що передбачено статтею 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з врахуванням оновленої довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області від 27.07.2021 № 33/36-2327.

Також відповідач у цій відповіді посилався на положення ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (а.с. 17).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром, а також щодо зменшення з 01.12.2019 року основного розміру його пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Як встановлено судом, позивачу призначено пенсію за вислугу 34 роки з 01.01.2003 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 09.04.1992 № 2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії).

Згідно зі ст. 1 Закону №2262-ХІІ, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугу років.

У відповідності зі ст. 2 Закону №2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до положень статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовані статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

29.12.2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 року № 900-VIII, яким статтю 63 Закону №2262-XII доповнено новою частиною третьою, згідно з якою перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Статтею 102 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та постановою від 18.11.2015 № 947 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268" встановлено розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і оклади за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Постанова Кабінету Міністрів України № 988 набула чинності 02.12.2015 року.

Отже, з набранням чинності постановою КМУ №988, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до 01.01.2016 року отримував пенсію за вислугу 34 роки у розмірі 90 % грошового забезпечення.

Стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб неодноразово змінювалась в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, статтею 13, в редакції Закону № 3591-IV від 04.04.2006; із змінами, внесеними згідно із Законами № 3668-VI від 08.07.2011, установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом України від 27.03.2014 р. №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючих у позивача прав і свобод (права на пенсію в розмірі 90% розміру грошового забезпечення).

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Так, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, їх не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Верховним Судом у рішенні по зразковій справі № 240/5401/18 від 04 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, зазначено, що при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії.

Отже, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Відповідно до позовної заяви, позивач оскаржує зниження основного відсоткового розміру своєї пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії №33/36-2327 від 27.07.2021 року, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області станом на листопад 2019 року.

Натомість, як вже було зазначено, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі №420/8176/21, яке набрало законної сили 27 серпня 2021 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час її попередніх перерахунків, з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 враховуючи оклади за відповідною посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року виходячи з 90 % від відповідних сум грошового забезпечення згідно довідки ГУ МВС України в Одеській області № 18860.

Отже, основний відсотковий розмір пенсії позивача за вислугу років складає 90 % грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що оцінка діям відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивача з 01.01.2016 року з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення вже надана судом у рішенні від 27 липня 2021 року по справі №420/8176/21, яким суд встановив, що з 01.01.2016 розмір пенсії позивача становить 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішення суду від 27 липня 2021 року по справі №420/8176/21 не містить будь-якої кінцевої дати щодо визначення відсоткового розміру пенсії позивачу у 90 % грошового забезпечення.

Суд відновив попередній стан (на дату призначення) відсоткового розміру пенсії позивачу, який становить 90 % грошового забезпечення.

У даній же справи суть позовних вимог полягає у застосуванні під час перерахунку пенсії з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення раніше визначеного основного відсоткового розміру пенсії (90 % відповідних сум грошового забезпечення).

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, оскільки цей перерахунок проведено з 01.12.2019 року (дата набуття права), тоді як основний відсотковий розмір пенсії позивача за вислугу років складає 90 % грошового забезпечення від дати призначення позивачу пенсії, що підтверджено рішенням суду від 27 липня 2021 року по справі №420/8176/21, що має преюдиційне значення.

Також предметом спірних правовідносин між сторонами стало обмеження позивачу перерахованої з 01.12.2019 року пенсії максимальним розміром.

Як було встановлено судом позивач отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У такій редакції вказану частину ст. 43 Закону №2262-XII викладено відповідно до Закону № 3668-VI від 08.07.2011.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи № 3668-VI від 08.07.2011, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати 10740 гривень.

У зв`язку з чим, на підставі вказаного Закону були внесені зміни до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Так, згідно ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

У мотивувальній частині вказаного рішення, а саме в п.2.3. Конституційний Суд України, зазначив, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище Справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення по справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є втрата чинності із 20 грудня 2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, з 20.12.2016 року ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб втратила чинність.

Що ж до приписів Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року замінено словами і цифрами по 31.12.2017 року слід зазначити наступне.

Буквальне розуміння змін внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня норма ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17.

При цьому, слід зазначити, що будь-яких змін до ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не вносилось.

Однак, під час перерахунку, здійсненого на підставі довідки №33/36-2327 від 27.07.2021 року про грошове забезпечення станом на 19.11.2019 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 року зі встановленням обмеження її максимальним розміром.

Що стосується посилання відповідача на положення ст. 2 Закону № 3668-VI, суд зазначає про існування на момент виникнення спірних правовідносин колізії між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Як вже було зазначено, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Однак, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 року у справі №400/2085/19, від 27.01.2022 року у справі №240/7087/20, від 17.02.2022 року у справі №640/11168/20, від 18.05.2022 року у справі №380/12337/20.

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його положення слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

Таким чином, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 при проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області №33/36-2327 від 27.07.2021 року, виданої станом листопад 2019 року, а також зобов`язання здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці про розмір грошового забезпечення Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області №33/36-2327 від 27.07.2021 року, виданій станом листопад 2019 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Саме такий судовий захист суд вважає ефективним та повним для відновлення порушених прав позивача на перерахунок пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 992,40 грн., де 992, 40 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-78, 90, 139, 242-246, 255-258, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Пенсійний Фонд України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 при проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області №33/36-2327 від 27.07.2021 року, виданої станом листопад 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці про розмір грошового забезпечення Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області №33/36-2327 від 27.07.2021 року, виданій станом листопад 2019 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Пенсійний Фонд України (; 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9).

Суддя О.В. Глуханчук