Справа № 815/44/16
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/44/16
УХВАЛА

25 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1615 о/с від 04.11.2015 року, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1615 о/с від 04.11.2015 року, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2016 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1615 о/с від 04.11.2015 року, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу було задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 1615 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду управління громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року, стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44431 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять одна) грн. 59 коп. з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15 %, єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 % та воєнного збору у розмірі 1,5 %, допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду управління громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області та в частині стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5393 (п`ять тисяч триста дев`яносто три) грн. 43 коп. з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15 %, єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 % та воєнного збору у розмірі 1,5 %.

27.07.2016 року ОСОБА_1 було видано виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду управління громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року (допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду управління громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області та в частині стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5393 (п`ять тисяч триста дев`яносто три) грн. 43 коп. з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15 %, єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 % та воєнного збору у розмірі 1,5 %), строк пред`явлення якого до виконання складав до 18.07.2017 року.

27.07.2016 року ОСОБА_1 було видано виконавчий лист про стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44431 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять одна) грн. 59 коп. з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15 %, єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 % та воєнного збору у розмірі 1,5 % (допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду управління громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області та в частині стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5393 (п`ять тисяч триста дев`яносто три) грн. 43 коп. з урахуванням відрахувань (податків) по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15 %, єдиного соціального внеску у розмірі 2,6 % та воєнного збору у розмірі 1,5 %), строк пред`явлення якого до виконання складав до 18.07.2017 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області було задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - змінено, зазначивши розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню - 44174,76 (сорок чотири тисячі сто сімдесят чотири) грн. 79 коп., в решті постанову суду першої інстанції було залишено без змін.

18.08.2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 815/44/16. У вказаній заяві позивач просить суд: поновити ОСОБА_1 строк для пред`явлення виконавчого листа № 815/44/16 до виконання, виданого 27 липня 2016 року Одеським окружним адміністративним судом на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року по справі № 815/44/16.

Відповідно до ч.1 ст.376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч.2 ст.376 КАС України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.376 КАС України суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд прийшов до висновку, що вона належить до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 в обґрунтування поданої заяви зазначає, що на відповідачів було покладено обов`язок негайного виконання рішення (постанови) суду першої інстанції та, отримавши повний текст вказаного рішення, відповідачі були обізнані про покладання на них вказаного обов`язку, та цей обов`язок мав бути виконаний ними без жодних додаткових дій з боку позивача, факт отримання відповідачами рішення суду першої інстанції підтверджений фактом подальшого апеляційного оскарження цього рішення.

Кодекс адміністративного судочинства України спрямовує правосуддя в адміністративних справах саме на забезпечення реалізації права особи на ефективний судовий захист, створюючи судам всі необхідні механізми для гарантування цього.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на положення пунктів 53-55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень», які передбачають, що згідно з тлумаченням Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, зафіксоване в статті 6 Конвенції, означає те, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу; Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту; рішення повинно бути сформульоване таким чином, щоб його можна було втілити в життя; нечітке рішення, яке можна тлумачити по-різному, підриває ефективність та надійність судового процесу.

Відтак, з метою виконання завдання адміністративного судочинства, передбаченого ч.1 ст.2 КАС України, щодо ефективного поновлення прав та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, саме на суд покладено обов`язок ухвалення рішення, яке відновить права такої особи у сфері публічно-правових відносин від порушень.

Згідно з ч.1 ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, ч.2 ст.5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.ч.1-2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З урахуванням зазначеного, оскільки позивач вважав, що відповідачі повинні були виконати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.07.2016 року по справі № 815/44/16 в частині негайного виконання без жодних додаткових дій з його боку, а фактично судове рішення у справі не було виконане в добровільному порядку, що в свою чергу позбавило заявника можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у визначений Законом України «Про виконавче провадження» строк.

За таких обставин, на думку суду, строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/44/16 є пропущеним ОСОБА_1 з поважних причин.

Таким чином, оскільки судове рішення у справі не виконане, тому суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/44/16.

Згідно з ч.4 ст.376 КАС України ухвалу суду за результатами розгляду заяви про поновлення пропущеного строку може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.5, 242, 243, 248, 370, 372, 376 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 815/44/16.

2. Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/44/16.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко