Справа № 640/16146/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Київ

14 червня 2022 року 11:59 № 640/16146/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., при секретарі судових засідань Прокопенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

за участі представників сторін

від позивача - Трощинський В.М.,

від відповідача - Курганська Л.В.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та про накладення штрафу.

Заява обґрунтована тим, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсію без обмеження розміру десятьма прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат Головним управління Пенсійного фонду України в місті Києві не виконано та виплата позивачу пенсії обмежується максимальним розміром.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2022 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні заяви та встановленні судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року у даній справі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви представника позивача та зазначила, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року у даній справі виконано.

Заслухавши пояснення представників сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково: визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 75 % суми підвищення пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії та раніше проведених виплат; визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року з обмеженням її розміру - десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсію без обмеження розміру десятьма прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

При цьому, відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Так, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

16 березня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи у справі №640/16146/19.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази звернення виданих у даній справі виконавчих листів до виконання.

Також судом враховано, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року пенсії з обмеженням розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року у справі 640/16146/19 пенсію без обмеження розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених раніше виплати; надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві місячний строк з дня набрання законної сили даної ухвалою для надання відповіді Окружному адміністративному суду міста Києва.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Оскільки судом не було зобов`язано відповідача подати звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року у даній справі в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, отже відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача в частині накладення на відповідача штрафу за невиконання згадуваного рішення суду.

Керуючись статтями 382, 248, 241-243, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення та про накладення штрафу відмовити.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Кузьменко

Повний текст ухвали виготовлено 20 червня 2022 року.