Справа № 640/6820/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Київ № 640/6820/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві визнання протиправними та скасування рішень від 25.01.2021 №2600-0310-8/10080 та від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051, визнання протиправним та скасування розрахунку від 25.02.2021, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, зафіксоване в листі від 25.01.2021 №2600-0310-8/10080 щодо надміру сплаченого ОСОБА_1 пенсійного забезпечення за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 в сумі 90214,32 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, зафіксоване в листі від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051 щодо внесення ОСОБА_1 надміру виплачених коштів пенсії за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 у розмірі 90214,32 грн. на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві;

- визнати протиправним та скасувати здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві розрахунок від 25.02.2021 на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 №, згідно з яким сума виплати (утримання) пенсії складає 90214,32 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити розрахунок надміру виплачених ОСОБА_1 коштів пенсійного забезпечення виключно за період з 28.10.2020 по 31.12.2020.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що з рішеннями і розрахунком відповідача про надміру сплачених 90 214,32 грн. пенсійного забезпечення за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 не погоджується, вважає їх протиправними, незаконними та такими, що порушують його права, свободи та інтереси, оскільки жодного із визначених нормативно-правовими актами порушень у сфері пенсійного забезпечення він не вчиняв. Крім того, позивач зауважив, що ним було повністю виконано вимоги чинного законодавства України щодо інформування органів пенсійного забезпечення про зміни у власному становищі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2021 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/6820/21 та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 16.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти позовними вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки після встановлення факту поновлення позивача на військовій службі у Службі безпеки України з 07.05.2020, виплата його пенсії була призупинена з 31.12.2020 та нараховано суму переплати пенсії за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 в розмірі 90214, 32 грн.

У відповіді на відзив від 07.05.2021 позивача зауважив, що позивач примаючи оскаржувані рішення, діяв всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки нормами законодавства, які регулюють питання пенсійного забезпеченя, не передбачено підставі і порядку нарахування органами пенсійного фонду України сум переплати пенсії у випадку поновлення військовослужбовця на військовій службі судом внаслідок його незаконного (протиправного) звільнення. Позивачем наголошено на тому, що він повторно не приймався на військову службу, а був поновлений на ній за рішенням суду.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 08.05.2020 по 31.12.2020 перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 08.05.2020 отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Наказом Голови Служби безпеки України від 24.04.2020 №532-ОС/дск ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення із списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «з» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»), пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «ГІро військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України.

У подальшому, наказом начальника Управління Служби безпеки України в Івано- Франківській області від 07.05.2020 №69-ос/дск ОСОБА_1 , звільненого з військової служби за підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «з» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»), пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «ГІро військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України, виключено із списків особового складу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 07.05.2020.

В подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 у справі №640/12391/20, серед іншого:

- визнано протиправним та скасовано наказ Голови Служби безпеки України від 24 квітня 2020 року № 532-ОС/дск в частині звільнення з військової служби ОСОБА_1 з дня виключення із списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «з» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами 3 та 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади») пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України;

- визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 07 травня 2020 року № 69-ос/дск в частині виключення із списків особового складу Управління СБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 з 07 травня 2020 року;

- поновлено ОСОБА_1 на військовій службі в Службі безпеки України з 07 травня 2020 року та на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області з 23 жовтня 2014 року;

- стягнуто з Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2016 року по 29 листопада 2017 року та з 24 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року у загальному розмірі 1 145 609,25 грн. (один мільйон сто сорок п`ять тисяч шістсот дев`ять грн. 25 коп.).

Відповідно до листа Управління правового забезпечення Служби безпеки України від 29.10.2020 №16/Г-18/25-5183 позивача повідомлено про те, що наказом Голови Служби безпеки України від 28.10.2020 №1467-ОС/дск було скасовано:

- наказ Голови Служби безпеки України від 23.10.2014 №10/12-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника УСБУ в Івано- Франківській області та зарахування його в розпорядження по посаді першого заступника начальника управління за підпунктом "б" пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України;

- наказ Голови СБУ від 31.12.2015 № 1489-ос d частині зарахування ОСОБА_1 у розпорядження по посаді першого заступника начальника управління за підпунктом "ж" пункту 48 Положення;

- наказ Голови СБУ від 24.04.2020 № 532-ос/дск d частині звільнення з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом "а" пункту 61 Положення та підпунктом "з" (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади")? пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас СБУ;

- наказ УСБУ в Івано-Франківській області від 07.05.2020 № 69-ос/дск d частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу.

Крім того, наказом Голови Служби безпеки України від 28.10.2020 № 1467-ОС/дск ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано- Франківській області з 23.10.2014.

У зв`язку з вищенаведеним 08.12.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з письмовим зверненням, в якому повідомив відповідача про поновлення його на військовій службі та просив прийняти відповідне рішення щодо його пенсійного забезпечення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 25.01.2021 №2600-0310-8/10080 повідомлено позивача про те, що оскільки його поновлено на службі, сума надміру сплачених коштів за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 становить 90214,32 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051 позивачу запропоновано внести кошти (одноразово або частинами) на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві: р/р UA8208000, МФО 322669, у Головному управлінні міста Києва та Київській області AT "Ощадбанк" отримувач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, призначення платежу: погашення переплати по пенсійній справі № (військова) ОСОБА_1 .

У зв`язку з виникненням переплати пенсії за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 по пенсійній справі ОСОБА_1 № відповідачем складено розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії від 25.01.2021.

Не погоджуючись із рішеннями у формі листів від 25.01.2021 №2600-0310-8/10080, від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051 та з розрахунком від 25.02.2021 на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 №, останній звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон №2262-ХІІ) (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

У відповідності до положень частин другої і третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Відповідно до статті 48 Закону №2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, що зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

За правилами статті 49 Закону №2262-ХІІ пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до пункту "в" частини 1, частини 3 статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту "б" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом, з наступного дня після звільнення зі служби на підставі відповідної заяви та документів підготовлених та поданих уповноваженим структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України.

Матеріали справи свідчать, що пенсія позивачу призначена з 08.05.2020 у зв`язку зі звільненням його з військової служби відповідно до наказу начальника Управління Служби безпеки України в Івано- Франківській області від 07.05.2020 №69-ос/дск.

Факт правомірності призначення ОСОБА_1 пенсії з 08.05.2020 ні позивачем, ні відповідачем не заперечується.

За положенням статті 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до статті 60 Закону №2262-ХІІ пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 50 Закону №1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Тобто, вказаними нормами передбачено обов`язок позивача повідомляти відповідача про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, за невиконання якого передбачено відповідальність.

З наведених правових норм вбачається, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі достовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 по справі №686/26486/14-а.

Від вказаного правового висновку не відступив і Верховний Суд у постанові від 25.09.2018 по справі №340/644/15-а.

Для цілей застосування статті 50 Закону №1058-IV та статті 60 Закону №2262-ХІІ зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. Тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Матеріали справи свідчать, що підставою звернення стягнення на пенсію позивача надмірно виплачених йому сум пенсій, стало судове рішення про поновлення позивача на колишній посаді.

Разом з цим, судом встановлено й відповідачем не спростовано, що позивач у період з 08.05.2020 по 31.12.2020 фактично не працював, заробітну плату не отримував, та, як наслідок, індексація зарплати не проводилася, тобто діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не здійснював.

Також суд зауважує, що будь-яких даних про зловживання з боку позивача при призначені пенсії або подання ним недостовірних відомостей відповідачем не надано.

Наведене вище дає підстави для висновку, що в розумінні вищезазначених норм законодавства та з урахуванням встановлених обставин справи, у відповідача відсутні будь-які правові підстави на вчинення дій з утримання сум з пенсії позивача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 28.04.2015 у справі №21-138а15, Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постанові від 11.04.2018 у справі № 712/9936/17 та від 14.02.2019 у справі №591/6079/16-а.

Крім того, згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно не підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Одночасно із цим суд зауважує, що фактичне виконанняУправлінням правового забезпечення Служби безпеки України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 у справі №640/12391/20 (в т.ч. у вигляді винесення Головою СБУ наказу від 28.10.2020 №1467-ОС/дск, за яким, зокрема, ОСОБА_1 поновлено на військовій службі з 23.10.2014), жодним чином не впливає на спірні правовідносини, не змінює дати, з якої працівник є поновленим на роботі, а тому не скасовує обов`язку позивача повідомити пенсійний орган про фактичне поновлення його на службі за судовим рішенням, що набрало законної сили 21.12.2020.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні пенсійного органу обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера при зверненні його із заявою про призначення пенсії та неповідомлення позивача про фактичне поновлення на посаді, не наведено та допустимими доказами не підтверджено, а тому суд дійшов до висновку, що оскаржене рішення від 25.01.2021 №2600-0310-8/10080 щодо надміру сплаченого ОСОБА_1 пенсійного забезпечення за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 в сумі 90214,32 грн. є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, зафіксоване в листі від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051 щодо внесення ОСОБА_1 надміру виплачених коштів пенсії за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 у розмірі 90214,32 грн. на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051 позивачу запропоновано внести кошти (одноразово або частинами) на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві: р/р UA8208000, МФО 322669, у Головному управлінні міста Києва та Київській області AT "Ощадбанк" отримувач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, призначення платежу: погашення переплати по пенсійній справі № (військова) ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що зазначений лист відповідача, адресований позивачу, містить рекомендаційний характер у формі пропозиції, а тому не створює для позивача жодних правових наслідків та не впливає на його права, інтереси чи обов`язки.

Як зазначив Верховий суд України в постанові від 11.04.2017 (справа №800/340/16), обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Отже, оскільки лист Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051 фактично не створює для позивача правових наслідків, суд дійшові висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, зафіксоване в листі від 10.02.2021 №2600-0505-8/21051 щодо внесення ОСОБА_1 надміру виплачених коштів пенсії за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 у розмірі 90214,32 грн. на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

З приводу позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування здійсненого Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві розрахунку від 25.02.2021 на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 №, згідно з яким сума виплати (утримання) пенсії складає 90214,32 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.10.2004 №18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Разом з тим, розрахунок від 25.01.2021, який є предметом оскарження у цій справи, лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Такий лист не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов`язкового характеру для позивача.

Таким чином, оскаржуваний розрахунок не має обов`язкового характеру і не набуває статусу рішення у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовна вимога про скасування цього розрахунку не порушує права позивача, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити розрахунок надміру виплачених ОСОБА_1 коштів пенсійного забезпечення виключно за період з 28.10.2020 по 31.12.2020, суд зазначає наступне.

Як було вказано вище, у відповідності до положень частин другої і третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Голови СБУ від 28.10.2020 №1467-ОС/дск ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника УСБУ в Інвао-Франківській області з 23.10.2014.

Таким чином, у зв`язку з реалізацією наказу від 28.10.2020 №1467-ОС/дск з моменту його прийняття, виплата пенсії позивачу припинилась, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити розрахунок надміру виплачених ОСОБА_1 коштів пенсійного забезпечення виключно за період з 28.10.2020 по 31.12.2020.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.08.2015, питання щодо розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), зафіксоване в листі від 25.01.2021 №2600-0310-8/10080 щодо надміру сплаченого ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсійного забезпечення за період з 08.05.2020 по 31.12.2020 в сумі 90214,32 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.