Справа № 640/8069/22
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

06 липня 2022 року м. Київ № 640/8069/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши клопотання Міністерства охорони здоров`я України про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі- відповідач, МОЗ України), третя особа - Державне підприємство для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України (далі - третя особа, ДП «Укрмедпостач» МОЗ України), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ МОЗ України від 06.12.2021 №2707 «Про реорганізацію державного підприємства «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров`я України» та державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України»;

визнати протиправним та скасувати наказ МОЗ України від 26.05.2022 №880 «Про внесення змін до складу Комісії з реорганізації державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України»;

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства охорони здоров`я України від 09.05.2022 №771 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України;

стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником МОЗ України подано клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування наказу МОЗ України від 09.05.2022 № 771 «Про звільнення ОСОБА_1 », стягнення середнього заробітку відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, оскільки вважає, що спір за своєю правовою природою є трудовим та не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Представником позивача подано заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу МОЗ України від 06.12.2021 №2707 про реорганізацію та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади є взаємопов`язаними, оскільки як вбачається з наказу про звільнення та доповідної записки, єдиною підставою для звільнення позивача з посади вказано невиконання наказу МОЗ України від 06.12.2021 №2707 про реорганізацію.

Представником третьої особи подано пояснення з приводу заявленого клопотання, в яких посилається на те, що викладені позовні вимоги ОСОБА_1 є однорідними та мають розглядатись в одному провадженні, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Розглянувши подані учасниками справи документи, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Клопотання про закриття провадження обґрунтоване тим, що відповідач посилається на те, що державне підприємство не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України, а діяльність керівника державного підприємства не належить до публічної служби, визначеної цим Кодексом, а тому спір з приводу призначення чи звільнення керівника державної установи є трудовим і не може розглядатись адміністративним судом.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами частини третьої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Статтею 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує накази МОЗ України від 06.12.2021 №2707 та від 26.05.2022 №880, які стосуються реорганізації державного підприємства «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров`я України» і державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров`я України» шляхом приєднання та одночасно оскаржує наказ про своє звільнення з посади директора ДП «Укрмедпостач» МОЗ України за порушення підпункту 8.16 пункту 8 Контракту від 28.12.2020 №12, відповідно до підпункту 1 пункту 24 Контракту, пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Підставою для видачі наказу МОЗ України про звільнення позивача від 09.05.2022 №771 зазначено: доповідна записка ОСОБА_2 від 03 травня 2022 року № 194/81-22, контракт від 28 грудня 2020 року № 12.

Зі змісту доповідної записки ОСОБА_2 , копія якої долучена до відзиву на позовну заяву, вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_1 стало невиконання нею, як головою комісії з реорганізації ДП «Укрмедпостач», вимог наказу МОЗ України від 06.12.2021 №2707 щодо реорганізації ДП «Укрмедпостач» МОЗ України, що є порушенням підпункту 8.16 пункту 8 Контракту, укладеного між МОЗ України та ОСОБА_1 від 28.12.2020 № 12.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається, у тому числі, на те, що неможливість виконання наказу про реорганізацію була зумовлена в першу чергу протиправністю та безпідставністю такого наказу, а також наявністю помилок в даному наказі, що унеможливило виконання нею як головою комісії з ліквідації підприємства заявленого плану заходів щодо проведення державної реєстрації.

Тобто, з наведених обставин вбачається, що звільнення позивача із займаної посади фактично пов`язано із невиконанням останнім наказу МОЗ України від 06.12.2021 №2707.

Таким чином, на переконання суду, заявлені позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, які випливають з одних і тих самих фактичних обставин. Вимога про визнання протиправним та скасування наказу МОЗ України від 09.05.2022 № 771 «Про звільнення ОСОБА_1 » є похідною позовною вимогою в розумінні п.23 ч.1 ст.4 КАС України, від попередніх позовних вимог, а тому повинні розглядатись в одному судовому провадженні.

Суд звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

Враховуючи викладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, беручи до уваги те, що позовна заява містить основні та похідні позовні вимоги, які пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 241, 243, 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Міністерства охорони здоров`я України про закриття провадження у справі в частині позовних вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Шулежко