Справа № 140/4716/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4716/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМКО» до Волинської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРІМКО» (далі ТзОВ «ДРІМКО») звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів 06.01.2022 №UA205100/2022/000001/2, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.01.2022 №UA205100/2022/000006.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.01.2022 позивачем через декларанта було подано на митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці для митного оформлення партію товару «Тканина вибілена (білого кольору), полотняного переплетення, виготовлена з комплексних текстурованих поліефірних ниток 100%, без покриття та просочення», що імпортується згідно контракту №03-12/19 від 03.12.2019, укладеного із компанією ZHEJIANG FENGYUAN CHEMICAL FIBRE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) та інвойсу №2021С32 від 20.10.2021.

Для митного оформлення на митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці було подано ряд документів. Митну вартість товару, визначено за ціною контракту з урахуванням витрат на перевезення товару водним транспортом до кордону України, в порядку, передбаченому статтею 58 Митного кодексу України.

Проте, відповідач не погодився із визначеною декларантом митною вартістю та 06.01.2022 винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205100/2022/000001/2 та прийнято картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2022/000006.

Позивач зазначає, що ним подано усі документи, які не містять розбіжностей, а в оскаржуваному рішенні відповідачем не зазначено наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності заявлених відомостей, а також належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю визначення митної вартості щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість оформлення товарів.

З наведених підстав вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від 06.01.2022 №UA205100/2022/000001/2 та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2022/000006 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У додаткових поясненнях представник позивача вказав, що відповідач надав неправдиві відомості про порівнюваний товар, відомості про який приймався за основу для коригування митної вартості товару, що імпортувався позивачем.

Так, Дніпровська митниця у своєму листі №7.5-08-01-4/28/8.19/3292 від 01.07.2022 зазначає, що за МД №UA110130/2021/19060 від 06.07.2021 дійсно імпортувався товар з Китаю на умовах поставки FOB Shanghai загальною (скоригованою) вартістю 3 787 169,43 грн.

Крім того, у такому листі зазначається, що товар 4 дійсно мав вагу нетто 4 154 кг та скориговану за 6 (резервним, гр.43) методом вартість 511 273,09 грн.

Однак, код імпортованого за МД №UA110130/2021/19060 від 06.07.2021 товару №4 є , а не , як про це зазначає Волинська митниця у вищезгаданому листі.

Представник позивача зазначив, що за МД №UA110130/2021/19060 від 06.07.2021 предметом імпорту (товар №4) була бавовняна тканина, у свою чергу позивачем імпортувалась тканина, виготовлена з синтетичних ниток. Тобто, предметом імпорту у даному випадку, та за порівнюваної МД №UA110130/2021/19060 були абсолютно різні товари, а тому митний орган безпідставно застосував відомості про митну вартість такого товару для коригування митної вартості за оспорюваним рішенням. Враховуючи таку розбіжність в складі товару, митний орган застосував відомості про його вартість без будь-яких коригувань на таку суттєву розбіжність, оскільки є очевидним, що синтетична тканина є значно дешевшою за бавовняну.

Вважає, що відповідач при коригуванні митної вартості товару грубо порушив вимоги частин 1, 2 статті 64 МК України та статті 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, використавши для такого коригування МД, яка була оформлена більш як за 90 днів до дати імпорту оцінюваного товару, так і ще й використав відомості про вартість значно дорожчого та принципово іншого за складом товару. Тому, рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товару №UA205100/2022/000001/2 від 06.01.2022 підлягає безумовному скасуванню, як протиправне в незалежності від підстав, які слугували його прийняттю.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: подані до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються товару (№9 від 13.09.2021, №12 від 03.12.2021, №11 від 27.10.2021) неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром.

Представник відповідача зазначила, що наданий декларантом рахунок-фактура інвойс) №2021С32 від 20.10.2021 виданий на суму 36 023,52 дол./США. Згідно даного інвойсу поставка товару здійснюється за умовами FOB Шанхай. Графа «умови платежу» містить тільки вид оплати товару, а саме «Т/Т» - телеграфний переказ, проте не вказує на умови оплати товару.

03.12.2019 між ТзОВ «Дрімко» та компанією «Zhejiang Fengyuan Chemical Fibre Co., Ltd» було укладено контракт №03-12/19. Згідно п.п. 1.1, 1.2 даного контракту Продавець продає, а Покупець купує товар у кількості, за цінами та на умовах, викладених у рахунках. Загальна сума Контракту становить суми всіх рахунків.

Продавець поставляє продукцію на умовах FOB, що вказується в Інвойсах, відповідно до Інкотерсмс 2020. Продавець здійснює поставку товару на протязі 35 днів з моменту надходження 20% оплати на платіжний рахунок Продавця. Продавець зобов`язаний надати Покупцю - Інвойс (п.п. 2.1, 2.2, 2.3, вказаного контракту).

Відповідно до п.п. 3.1 контракту оплата продукції здійснюється так: - 20% від загальної суми контракту оплачується Покупцем на умовах передоплати за товар; - 80% перед відвантаженням Товару. Оплата проводиться шляхом перерахування на р/р Продавця.

Відтак, умови вказаного договору передбачають наявність лише двох платіжних доручень. Водночас, декларантом для здійснення митного контролю та митного оформлення було надано три платіжні доручення: платіжне доручення №9 від 13.09.2021 на суму 6 760,00 дол./США, №11 від 27.10.2021 на суму 8 779,06 дол./США, №12 від 03.12.2021 на суму 20 484,46 дол./США.

Представник відповідача вказав, що у кожному із цих платіжних доручень у графі «Призначення платежу», де, окрім іншого, зазначаються умови оплати, вказано «PRPMNT», тобто товар поставляється за умови здійснення попередньої оплати, що прямо суперечить положенням «Умови оплати» контракту №03-12/19 від 03.12.2019.

Окрім того, зважаючи на відомості, що містяться у поданих платіжних документах, останні неможливо пов`язати з партією товару, що пред`явлена до митного оформлення. В платіжних документах міститься лише посилання на контракт №03-12/19 від 03.12.2019, в якому не визначена вартість товарів, та відсутнє посилання на рахунок-фактуру.

Положення пункту 5 частини другої статті 53 МК України передбачає, що документи, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Вважає, що платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару, а платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.

Крім того, при перевірці заявленої митної вартості товару посадовою особою митниці відповідно до п.п. 2.2.13, 2.2.14 п. 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, затверджених наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 №476 було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, а також з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено рівень митної вартості на такий товар у розмірі 4,51 Дол.США/кг.

Вказала, що позивач документів, які витребовувались митницею, декларантом надано не було, про що було повідомлено заявою б/н від 06.01.2022.

Представник відповідача зауважив, що згідно поданої МД №UA205100/2022/000095 від 06.01.2022 код товару, пред`явленого позивачем до митного оформлення, 5407 51 00 00 згідно УКТ ЗЕД.

При здійсненні коригування заявленої декларантом митної вартості товару митницею здійснюється порівняння рівня заявленої митної вартості з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари, а також з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Таке порівняння здійснюється за багатьма параметрами, в тому числі і кодом УКТ ЗЕД, що дозволяє встановити вартість саме за найбільш ідентичний товар.

За результатом такого порівняння виявлено МД UA110130/2021/19060 від 06.07.2021, згідно якої було оформлено подібний товар, а саме товар №4 МД «тканини з синтетичних комплексних ниток, з вмістом не менш як 85 мас., текстурованих поліефірних ниток: тканини вибілені полотняного переплетення, повністю виготовлені з текстурованих синтетичних ниток» код 5407 51 00 00 згідно УКТ ЗЕД за вартістю на рівні 4,51 Дол.США/кг.

Згідно з МД UA110130/2021/19060 від 06.07.2021 в позиції товар №4 оформлявся аналогічний за складом товар, код згідно УКТ ЗЕД також є ідентичним, що в свою чергу дозволяє використання при застосуванні ст.64 МК України.

Підтвердженням застосування саме вартості товару №4 МД UA110130/2021/19060 від 06.07.2021, а не іншого товару як це вказує представник позивача, є проведення простого розрахунку визначення вартості оформленого товару за 1 кілограм в позиції «товар №4»:

Митна вартість (гр.45 «Коригування» МД) 511 273,09 грн. ? вагу нетто (гр.38) 4154 кг ? курс USD (гр.23МД) 27,2904 = 4,51 дол./кг.

Наведений розрахунок однозначно підтверджує правомірність дій митниці при коригуванні заявленої декларантом митної вартості товару із застосуванням МД UA110130/2021/19060 від 06.07.2021 та безпідставність звинувачень представника позивача, викладених в додаткових поясненнях.

Вищенаведені обставини слугували беззаперечною підставою для написання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2022/000006.

Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №UA205100/2022/000096 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Згідно частини восьмої статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Проте, ТзОВ «ДРІМКО» з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в строк 80 днів з дня випуску товару не зверталось.

Представник відповідача вважає, що рішення про коригування митної вартості від 06.01.2022 №UA205100/2022/000001/2 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Разом з тим, просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 06.01.2022 ТзОВ «ДРІМКО» через декларанта було подано на митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці для митного оформлення партію товару «Тканина вибілена (білого кольору), полотняного переплетення, виготовлена з комплексних текстурованих поліефірних ниток 100%, без покриття та просочення (не виявлено неозброєним оком), ширина з пругами +/- 225 см, поверхнева щільність тканини +/- 85 г/м2 - 69 276 м/п, 155871 м2, за ціною 0,52 долар США за 1 м/п, загальною вартістю 36 023,52 доларів США, що імпортується згідно контракту №03-12/19 від 03.12.2019, укладеного із компанією ZHEJIANG FENGYUAN CHEMICAL FIBRE CO., LTD (Китайська Народна Республіка) та інвойсу №2021С32 від 20.10.2021.

Поставка товару відбувалась на умовах FOB CN SHANGHAI. Відповідно до сертифікату №21С3305А1187/00009 товар походить з Китайської Народної Республіки.

Для митного оформлення на митний пост «Володимир-Волинський» було подано ряд документів, перелічених у гр. 44 МД №UA205100/2020/000095 від 06.01.2022, а саме:

- Рахунок №2021С32 від 20.10.2021;

- Коносамент №MEDUTC658795 від 05.11.2021;

- Міжнародну автотранспортну накладну (CMR) №102088 від 04.01.2022;

- Сертифікат про походження товару №21С3305А1187/00009 від 11.11.2021;

- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.01.2022;

- Платіжні документи про оплату товару у кількості 3 шт.;

- Рахунок на оплату транспортних послуг №UADN-PF03037-1 від 23.12.2021;

- Довідка перевізника товару про транспортні витрати №231220211 від 23.12.2021;

- Контракт №03-12/19 від 03.12.2019 та Додаткові угоди до Контракту від 01.12.2020 та 04.01.2022;

- Генеральний договір транспортного експедирування №10175 від 02.03.2021;

- Лист з відомостями про товар.

В графах 12, 45 вищезазначеної МД було вказано митну вартість товару в розмірі 1 253 315,23 грн., визначену за ціною контракту з урахуванням витрат на перевезення товару водним транспортом до кордону України, в порядку, передбаченому статтею 58 Митного кодексу України.

Відповідач, отримавши вищезазначену митну декларацію з документами, надіслав декларанту повідомлення, що:

1. Подані до митого оформлення банківські платіжні документи, що стосуються товару неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром;

2. Для перевірки розрахунку числового значення заявленої митної вартості просимо надати транспортні перевізні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та договір №10175 від 03.02.2021 (зазначений у рахунку №UADN-PF03037-1 від 23.12.2021) так як декларант надав генеральний договір транспортного експедирування №10175 від 02.03.2021, а у рахунку зазначений договір №10175 від 03.02.2021.

3. З метою перевірки документів, що підтверджують транспортні витрати декларанту також слід надати: висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію декларації країни відправлення.

На таке повідомлення Волинської митниці, декларантом було надано лист, у якому було повідомлено, що ним було надано усі наявні у нього документи, інших документів, що підтверджують митну вартість товару у декларанта немає.

Декларанту було відмовлено у митному оформленні товару за вищезазначеною митною декларацією, шляхом винесення картки відмови №UA205100/2022/000006, з таких причин: відповідно до пункту 6 статті 54 Митного кодексу України неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у статті 53 Митного кодексу України.

Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить митне оформлення товару, а саме приведення гр. 12, 45 МД у відповідність до рішення про коригування митної вартості товару №UA205100/2022/000001/2 від 06.01.2022.

Відповідно до даного рішення подані до митного оформлення банківській платіжні документи, що стосується товару (№9 від 13.09.2021, №12 від 03.12.2021, №11 від 27.10.2021) неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром.

У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують розрахунок числових значень складових митної вартості та згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Прo затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Можливе заниження вартості товарів з метою ухилення від сплати митних платежів у повному обсязі.

Перевірити документи, що підтверджують транспортні витрати, декларанту було запропоновано згідно ст.53 та ст. 54 МКУ надати в 10-денний термін наступні документи:

- для перевірки розрахунку числового значення заявленої митної вартості просимо надати транспортні(перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та договір 10175 від 03.02.2021 (зазначений у рахунку №UADN-PF03037-1 від 23.12.2021), так як декларант надав генеральний договір транспортного експедирування №10175 від 02.03.2021,а у рахунку №UADN-PF03037-1 від 23.12.2021 зазначений договір №10175 від 03.02.2021;

- висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення.

Згідно п.6 ст. 53 декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Всі вище перелічені документи декларантом не надано, а саме не надав прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію митної декларації країни відправлення.

Також декларантом було подано заяву про відсутність-додаткових документів №б/н від 06.01.2022.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, вимогами ч. 6 ст. 54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням, декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст. 53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості.

Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МКУ з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Прo затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі цінової інформації: товар №1 (МД UA110130/2021/19060 від 06.07.2021 - 4,51 Дол.США/кг).

Позивач, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA205100/2022/000001/2 від 06.01.2022, а також карткою відмови №UA205100/2022/000006 від 06.01.2022, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Із змісту статті 52 МК України видно, що з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами четвертою, п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Тобто, митний орган має повноваження вимагати додаткові документи у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5, ч.6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно частинами першою третьою статті 54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що обов`язок митного органу зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Також, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019р. у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Поряд з цим, відповідно до норм статей 51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 53 МК України документи, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205100/2022/000001/2 від 06.01.2022, митниця вказала, що подані до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосується товару (№9 від 13.09.2021, №12 від 03.12.2021, №11 від 27.10.2021) неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром.

Судом встановлено, що у платіжних дорученнях №9 від 13.09.2021, №12 від 03.12.2021, №11 від 27.10.2021 за призначенням платежу міститься посилання лише на контракт №03-12/19 від 03.12.2019, в якому не визначена вартість товарів. При цьому, дані щодо рахунку-фактури (інвойсу), що стосуються оцінюваного товару у вказаних документах відсутні.

Таким чином, у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо митної вартості товару, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Оскільки, в наданих суду платіжних дорученнях відсутня повна інформація щодо призначення платежу на підставі якої здійснюється перерахування коштів, а саме: не зазначено рахунку-фактури (інвойсу), що призводить до неможливості ідентифікувати платіжні доручення з певною поставкою товару, тому такі документи не є достатніми доказами підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Відтак, суд дійшов висновку, що в порушення вимог частини першої та другої статі 53 МК України позивачем не надано документів достатніх для підтвердження митної вартості та відповідно завершення митного оформлення.

Отже, під час заявлення товару до митного оформлення позивач не надав всіх документів відповідно до вимог частини першої та другої статі 53 МК України, які містять складові вартості товару, що підтверджують ціну товару, оскільки платіжні доручення не є достатніми доказами митної вартості товару, в разі зазначення у них лише зовнішньоекономічного контракту, на основі якого здійснена поставка товару, а тому у спірних правовідносинах сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару є обґрунтованими.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Проте, з огляду на те, що декларантом позивача не надано на підтвердження митної вартості товару банківських платіжних документів за якими можна ідентифікувати оцінюваний товар, суд зазначає, що у митного органу були наявні достатні підстави для прийняття оскаржуваних рішень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач на виконання вимог статті 77 КАС України довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за ціною договору. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови прийняті митним органом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРІМКО» (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, Іваничівське шосе, 3, )

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, )

Суддя В.В. Дмитрук