Справа № 200/19413/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року Справа№200/19413/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бєломєстнова О.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.12.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні період проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року (у кратному пільговому обчисленні один місяць служби за півтора місяці) та періоди його роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року (з врахуванням кожний рік роботи за один рік і шість місяців);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні період проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року (у кратному пільговому обчисленні один місяць служби за півтора місяці) та періоди його роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року (з врахуванням кожний рік роботи за один рік і шість місяців), провести перерахунок, нарахування та виплатити пенсію позивачу з урахуванням спірного стажу (з урахуванням виплачених сум) з 25.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.05.2018 року йому була призначена пенсія за віком. При цьому відповідачем протиправно не було зараховано при розрахунку пенсії до його стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні період проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року (у кратному пільговому обчисленні один місяць служби за півтора місяці) та періоди його роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року (з врахуванням кожний рік роботи за один рік і шість місяців).

Стосовно пільг за роботу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зазначає наступне. Відповідно до п.5 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Факт його роботи та проходження військової служби в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці. Тому спірні періоди роботи в районах Крайньої Півночі підлягають пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців, період проходження військової служби - у кратному пільговому обчисленні один місяць служби за півтора місяці. Наведене стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.01.2022 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк звернення з позовом до адміністративного суду. Відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.

Відповідач відзив на адміністративний позов у встановлений строк не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подання заяв по суті справи є правом учасників справи. За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів.

З 31.01.2022 року по 28.02.2022 року суддя перебував у відпустці. Після її завершення у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, рішенням Ради суддів України №9 від 24.02.2022, наказом голови Донецького окружного адміністративного суду №14/І-г від 26.02.2022 про запровадження особливого режиму роботи суду, у встановлений КАС України строк рішення по справі не було прийнято. Справу розглянуто у розумний строк після виникнення можливості для цього.

Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень, основним завданням якого є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення. Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Згідно листа відповідача від 19.04.2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 200/2071/19-а з 25.05.2018 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області призначено позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії позивачем до органу ПФУ була надана трудова книжка, дата заповнення - 21.07.1977 року, у якій між інших наявні наступні записи:

запис №4 з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року - Служба у лавах Радянської Армії;

запис №5 18.12.1980 року прийнятий водієм 3 класу Мегіонского управління технологічного транспорту виробничого об`єднання "Ніжневартов Главтюменьнефтегаза Ханти-Мансійського національного округу Тюменської області;

запис №6 01.01.1986 року звільнений по переводу в УТТНГДУ «Тагринськнефть».

Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку стажу позивача, спірні періоди роботи (з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року) зараховані до загального страхового стажу з зазначенням особливості території МПКП без строков.договору, без застосування коефіцієнту 1,5.

Період проходження позивачем військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року також зарахований до страхового стажу без застосування коефіцієнту 1,5.

Не погодившись із діями відповідача щодо не зарахування при розрахунку пенсії до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року (у кратному пільговому обчисленні один місяць служби за півтора місяці) та періодів роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року (з врахуванням кожний рік роботи за один рік і шість місяців), позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

З наданої відповідачем розрахунку стажу позивача вбачається, що спірні періоди роботи позивача зараховані до загального страхового стажу без застосування коефіцієнту 1,5 до періоду роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтею 62 Закону № 1058-IV визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

При цьому пункт 7 Порядку №637 доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28 пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Зважаючи на положення вказаних нормативних актів суд дійшов висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, для обчислення пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Таким чином, достатньо одного із перерахованих документів для підтвердження пільгового стажу, а не їх сукупності.

Відповідно до ч. 5ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №266/258/16-а, від 18.06.2020 у справі №537/1415/17, від 18.06.2020 у справі №140/1319/16-а, від 10.09.2019 у справі №348/2208/16-а, які враховуються судом при вирішенні даної справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вже зазначалося, за спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача, дата заповнення - 21.07.1977 року, наявні записи наступного змісту:

запис №4 з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року - Служба у лавах Радянської Армії;

запис №5 18.12.1980 року прийнятий водієм 3 класу Мегіонского управління технологічного транспорту виробничого об`єднання "Ніжневартов Главтюменьнефтегаза Ханти-Мансійського національного округу Тюменської області;

запис №6 01.01.1986 року звільнений по переводу в УТТНГДУ «Тагринськнефть».

Крім того, з наданого відповідачем розрахунку стажу позивача, спірні періоди роботи позивача (з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року) зараховані до загального страхового стажу з зазначенням особливості території МПКП без строков. договору.

Вищенаведене дозволяє віднести роботу за всі спірні періоди до роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та обізнаність про це відповідача.

Водночас відповідач не надав обгрунтування підстав незастосування до цих періодів коефіцієнту, на якому наполягав позивач. Відтак в цій частині поведінка відповідача не може бути визнана мотивованою та такою, що відповідає критеріям, п.3 ч.2 ст. 2 КАС України (обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З приводу пільгового зарахування до страхового стажу періоду строкової військової служби позивача суд також зазначає, що відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 25 березня 1968 року №181 Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, встановлених за роботу в цих районах і місцевостях встановлено, що солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим, починаючи з 1968 року, з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їхньої дійсної строкової військової служби (служби у військово-будівельних загонах) в цих районах і місцевостях зараховується в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради РССР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби були прийняті на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, законодавець в цьому випадку встановив дві умови для пільгового обчислення періоду строкової військової служби: - проходження строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; - прийняття після служби на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі протягом трьох місяців.

Згідно із записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 , у трудовій книжці та довідці Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 08.07.2021 року позивач проходив військову службу з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року у лавах Радянської Армії в м. Мурманську.

Відповідно до записів трудової книжки 18.12.1980 року позивач прийнятий водієм 3 класу Мегіонского управління технологічного транспорту виробничого об`єднання "Ніжневартов Главтюменьнефтегаза Ханти-Мансійського національного округу Тюменської області.

На підставі наведених доказів судом встановлено працевлаштування позивача на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, протягом трьох місяців після звільнення з військової служби, після 11.12.1980 року.

З урахуванням цього суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби позивача з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі із розрахунку один рік за один рік і шість місяців до страхового стажу ОСОБА_1 .

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на застосування статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії», оскільки вони застосовуються при призначенні пенсії військовослужбовцям надстрокової служби, до яких позивач не належить.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача з метою ефективного захисту порушеного права належить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування при розрахунку пенсії позивача до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні період проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року та періоди роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року, з врахуванням кожного року роботи за один рік і шість місяців;

зобов`язати відповідача провести нарахування пенсії позивача з дати подання заяви про призначення пенсії із зарахуванням до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні періоду проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року та періодів роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року, з врахуванням кожного року роботи за один рік і шість місяців.

На підставі викладеного, зважаючи на наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 КАС України) є правом суду, а не обов`язком. Його відсутність не виключає обов`язковості судового рішення до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України). Застосування судом зазначеного права має бути вмотивованим. Суд у даній справі не вбачає підстав для сумнівів у можливості виконання його рішення відповідачем, інших загроз обов`язковості рішення суду. Тому з урахуванням відсутності відповідного мотивування у клопотанні позивача, суд не вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням власного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 908,00 грн. бути стягнутий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 при розрахунку пенсії до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні період проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року та періоди роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року, з врахуванням кожного року роботи за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) провести нарахування пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з дати подання заяви про призначення пенсії з зарахуванням до стажу роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні період проходження військової служби з 11.11.1978 року по 11.12.1980 року та періоди роботи з 18.12.1980 року по 01.01.1986 року та з 02.01.1986 року по 26.06.1986 року, з врахуванням кожного року роботи за один рік і шість місяців.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судові витрати за сплату судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25 серпня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Бєломєстнов О.Ю.