Справа № 640/16076/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 червня 2022 року м. Київ № 640/16076/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Бодюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про зміну порядку і способу виконання судового рішення в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
за участі представника позивача - Попова М.Г.;

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, виражену у невиплаті пенсії громадянину України, інвалідові ІІІ групи ОСОБА_1 в сумі 21000,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити невиплачену за минулий період часу пенсію громадянину України, інвалідові ІІІ групи ОСОБА_1 в сумі 21000,00 грн., шляхом перерахування сум коштів на поточні рахунки пенсіонерів в ПАТ «Ощадбанк», на які здійснюється нарахування та виплата поточної пенсії цим особам;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в місячний термін після набуття законної сили рішенням подати до Окружного адміністративного суду міста Києва звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволені.

З метою належного виконання рішення від 23 жовтня 2019 року судом видано виконавчий лист 14 січня 2020 року.

Представник позивача звернувся з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2022 року призначено судове засідання для розгляду заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

В судове засідання 21 червня 2022 року прибув представник позивача, відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника, хоч і повідомлявся належним чином.

Представник позивача підтримав подану заяву, зауваживши, що такий спосіб виконання рішення є найбільш доцільним, у зв`язку з тим, що судом не встановлено судового контролю за виконанням рішення суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зміни порядку і способу виконання рішення суду у цій справі, суд виходив з наступного.

За змістом норм статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статі 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно із частинами першою і третьою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, в розумінні наведених норм статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні заяв зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, наведена норма пов`язує можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у виняткових випадках за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналіз наведених процесуальних норм дає суду підстави для висновків, що під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, саме поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в тексті свого листа від 04 серпня 2021 року вих. №2600-0903-5/125143 за наслідками отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 липня 2021 року ВП №66133737 повідомило орган державної виконавчої служби про наступне: з метою виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням. Відповідно до розпорядження нарахований борг за період з 01 жовтня 2018 в сумі 21000,00 грн. При цьому, як стверджувало Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказана сума заборгованості підлягає виплаті в Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз викладеного дає підстави дійти до висновку про наявність двох строкових обмежень стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

При цьому, зазначені положення Закону не надають Кабінету Міністрів України права встановлення окремих вимог щодо виплат пенсій за минулий час або делегування таких прав Кабінету Міністрів України.

У контексті з наведеним суд звертає увагу сторін на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою був затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, в частині п. 1 і 2 такої визнана протиправною та нечинною рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі №640/5248/19 (в редакції постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року).

Таким чином, Головне управління продовжує безпідставно бездіяти у випадку вирішення питання щодо виплати ОСОБА_1 невиплаченої за минулий період часу пенсії у сумі, необхідність виплати та конкретний розмір якої були встановлені рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у справі №640/16076/19.

Вказане рішення суду також не виконується тривалий час і під час примусового його виконання.

В даному випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про зміну порядку і способу виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у справі №640/16076/19.

Керуючись статтями 243, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зміну порядку і способу виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у справі №640/16076/19 - задовольнити.

Змінити порядок і спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у справі №640/16076/19 шляхом стягнення з Головного управління ПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованості пенсії у сумі 21000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку і строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.

Повний текст ухвали виготовлено 22 червня 2022 року.