Справа № 200/1295/21-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року Справа№200/1295/21-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» (, 84442, Донецька область, Лиманський район, смт. Зарічне, вул. Шевченка, 2б,) до Головного управління ДПС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59), Головного управління ДПС у Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправним та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агроторгівельна фірма Зоря звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, Відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області №Ю-970-17 від 18.01.2021 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 914 408,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач без законних підстав прийняв оскаржуване рішення, оскільки на нього розповсюджується дія пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині звільнення від відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Позивач не згоден з зазначеною вимогою, посилається на звільнення від відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, оскільки він знаходиться на території, де здійснюється антитерористична операція.

Позивач вказує, що 13.02.2020 набули чинності зміни до Закону, якими виключено пункт 9-4 із Прикінцевих та перехідних положень. Проте усі минулі вимоги, які приймалися податковим органом, були ним оскаржені в судовому порядку. І вказані вимоги або скасовані в судовому порядку, або їх розгляд триває. Будь-яких інших рішень щодо нарахування недоїмки або штрафних санкцій з єдиного внеску, окрім спірної вимоги №Ю-970-17, не надходило. Зобов`язання з єдиного внеску, що виникли з 14.04.2014 по 12.02.2020 та відображені як недоїмка у спірних вимогах можуть бути сплачені позивачем після завершення проведення антитерористичної операції. Отже, на думку позивача, на час прийняття спірної вимоги позивач не мав недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.02.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою суду від 17.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 08.04.2021 за клопотанням позивача зупинено провадження у справі до набрання рішенням Верховного Суду у справі №200/696/20-а законної сили.

Ухвалою суду від 25.08.2022 поновлено провадження у справі.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування відзиву відповідач посилається на те, що згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача станом на 31.12.2020 становила 914408,24 грн. На підставі цих даних податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2021. Представник відповідача зазначає, що Законом України від 24.12.2015 № 911 скасовано норму, зазначену в пункті 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI щодо звільнення від виконання обов`язків платників єдиного внеску. Проте навіть за часів її дії, вона не скасовувала обов`язку платників єдиного внеску від його сплати, а тимчасово від нього звільняла.

Враховуючи викладене представник відповідача вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» є юридичною особою, . Є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів у Головному управлінні ДФС у Донецькій області, що розташований на території населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилась антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України.

З інтегрованої картки платника єдиного внеску вбачається, що станом на 31.12.2020 за ТОВ «Агроторгівельна фірма «Зоря» обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 914408,24 грн. При цьому вказана сума сформована з самостійно нарахованого платником у поданих деклараціях єдиного внеску за період з лютого по грудень 2020 року.

18.01.2021 Головним управлінням ДПС у Донецькій області сформовано вимогу № Ю-970-17 про сплату ТОВ «Агроторгівельна фірма «Зоря» борг (недоїмки) зі сплати єдиного внеску станом на 31.12.2020 у розмірі 914408,24 грн. Дана вимога отримана позивачем 27.01.2021, що підтверджено рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Спірним в справі є правомірність прийняття податковим органом даної вимоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частина 1 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VI визначає платників єдиного внеску.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, зокрема:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

За приписами частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Згідно з ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частина 8 ст. 9 вказаного Закону визначає, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Разом з вказаними нормами суд враховує наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Пунктом 4 ст. 11 вказаного Закону внесено зміни до певних законів України, зокрема розділ VІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування доповнено пунктом 9-3 (який з 13.03.2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02.03.2015 року

№ 219-VIII вважається пунктом 9-4) такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу..

Висновки щодо застосування вказаних норм права неодноразово викладалися в постановах Верховного Суду, зокрема від 04.09.2018 року в справі № 813/4430/16, 09.07.2019 року в справі №0240/2269/18-а, від 23.12.2019 року в справі №813/3277/18, від 03.04.2020 року в справі №822/2243/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції цей Закон, зокрема втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції надано визначення термінів:

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014;

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

З 13.02.2020 року набрав чинності Закон України від 14.01.2020 року № 440-IX Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи, яким п. 9-4 розд. VIII Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виключено.

Отже, враховуючи наведені вимоги законодавства платники єдиного внеску, які перебували на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція, та здійснювали свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, на період з 14.04.2014 по 12.02.2020 включно (період дії п. 9-4 розд. VIII Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) були звільнені від сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до них не застосовувалася.

Отже суд погоджується з позицією відповідача у даній справі, що позивач був лише тимчасово звільнений від обов`язку сплачувати єдиний внесок, але після 12.02.2020 цей обов`язок платників був поновлений.

Податковий орган в даних правовідносинах має обов`язок, визначений статтею 14 Закону №2464-VI, здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону. Даний обов`язок кореспондує з визначеним у статті 13 цього Закону правом податкового органу стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Заходи впливу і стягнення визначені в статті 25 Закону №2464-VI, зокрема частина 4 визначає, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

В письмових поясненнях позивач посилається також на Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджену Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449. Зокрема позивач вказує, що винесенню вимоги про сплату недоїмки передує проведення контролюючим органом документальної перевірки платника податку, за результатами якої складається акт.

Дійсно розділ VI даної Інструкції визначає певний порядок стягнення заборгованості з платників:

3. Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Тобто проведення документальної перевірки не є виключною обставиною, яка зумовлює видання вимоги.

Зважаючи, що на кінець календарного місяця (31.12.2020) позивач мав недоїмку зі сплати єдиного внеску, що відображено в інтегрованій картці платника, відповідач мав обов`язок видати вимогу про сплату боргу.

Стосовно доводів товариства щодо скасування попередніх вимог податкового органу в судовому порядку, суд зазначає, що саме таке скасування не обумовлює протиправність спірної вимоги. Недоїмка, наявність якої обумовила видання вимоги від18.01.2021 року № Ю-970-17, виникла не на підставі тих скасованих вимог, а є наслідком несплати позивачем поточних внесків. Отже саме наявність недоїмки і обов`язок позивача її сплати є визначальними для видання спірної вимоги.

Інших доводів протиправності рішення податкового органу позивач не навів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при виданні оскаржуваної вимоги податковий орган діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а отже позов ТОВ «Агроторгівельна фірма «Зоря» не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроторгівельна фірма «Зоря» до Головного управління ДПС у Донецькій області (), Головного управління ДПС у Донецькій області () про визнання протиправним та скасування вимоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш