Справа № 480/3161/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року Справа № 480/3161/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто за 12 повних календарних років, з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він з 06.11.2017 до 15.11.2021 проходив службу у відповідача. Звільняючись зі служби, відповідач виплатив йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, однак виключно за період з 06.11.2017 до 15.11.2021. Разом з тим, відповідач не здійснив вказану виплату за період з 18.11.2009 по 17.10.2017 (служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби). Вказану бездіяльність позивач вважає протиправною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач, як він зазначає, має право на спірну виплату.

Ухвалою суду від 05.05.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.06.2022 відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що Пунктом другим розділу XXXII Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам», затвердженої наказом МВС від 15.03.2018 №200 встановлено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». Зазначає, що аналіз наведених норм, дає змоги зробити висновок, що підставою для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні мають військовослужбовці при наявності відповідної календарної вислуги років. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» з 18.11.2009 (наказ про призначення від 18.11.2009 № 149 о/с) по 17.10.2017, був звільнений за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони, у спеціальному званні прапорщик внутрішньої служби, наказом в.о. начальника установи від 11.10.2017 № 76/ОС-17.

При звільненні одноразова грошова допомога позивачу не виплачувалась, оскільки на день звільнення - 17 жовтня 2017 року, вислуга років позивача у календарному обчисленні складала 08 років 10 місяців 16 днів.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Державної установи «Новгород- Сіверська установа виконання покарань (№31)» від 19.10.2021 №96 (а.с.12).

З 06 листопада 2017 року по 13 листопада 2021 року позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України, розташованої у АДРЕСА_3 на посаді стрільця (а.с.9).

Наказом командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України №236 (по стройовій частині) від 15.11.2021 позивача було звільнено з військової служби (у зв`язку з закінченням контракту), відповідно до підпункту «а», пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Як вбачається з витягу з наказу №236 (по стройовій частині) від 15.11.2021, позивачу, відповідно до п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до виплати визначено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу за контрактом з 16.11.2017 по 13.11.2021 за 4 повних календарних років.

26 січня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період календарної служби, тобто за повних 12 календарних років (а.с.13).

18 лютого 2022 року позивач отримав відповідь з військової частини, відповідно до якої було підтверджено відповідачем позицію військової частини про нарахування зазначеної допомоги лише за роки служби у військовій частині.

Позивач, не погоджуючись з вказаною позицією відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог єдиною підставою зазначає те, що спірна виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за періоди з 18.11.2009 по 17.10.2017 не підлягає виплаті з підстав, визначених п.10 Постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

Суд зазначає, що для вирішення даної справи по суті необхідно встановити наявність або відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на 17.10.2017, тобто на день звільнення з Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)».

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції станом на 06.11.2015), особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що однією з основних підстав для набуття права на спірну виплату, є підстава звільнення особи зі служби та наявність стажу більше 10 років.

Так, відповідно до довідки Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» від 19.10.2021 №96, позивач 17.10.2017 був звільнений за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони, у спеціальному званні прапорщик внутрішньої служби, наказом в.о. начальника установи від 11.10.2017 № 76/ОС-17.

При звільненні одноразова грошова допомога позивачу не виплачувалась, оскільки на день звільнення - 17 жовтня 2017 року, вислуга років позивача у календарному обчисленні складала 08 років 10 місяців 16 днів (а.с.12).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивач, звільняючись зі служби 17.10.2017 на підставі пункту п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки на день звільнення не мав у достатньому обсязі відповідного стажу служби.

Щодо посилання відповідача на Постанову КМУ від 17 липня 1992 року №393, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.10 Постанову КМУ від 17 липня 1992 року №393, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки:

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

З системного аналізу вказаної норми судом встановлено, що дійсно при звільненні зі служби повторно одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу, без урахування періоду попередньої служби, однак вказана норма має виключення щодо застосування, а саме за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Вказані виключні обставини було встановлено при розгляді даної справи, оскільки позивач при звільненні зі служби - 17.10.2017, не набув право на отримання спірної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач при звільненні позивача зі служби повинен був врахувати і стаж позивача до 17.10.2017, для визначення розміру одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням періодів служби з 18.11.2009 по 17.10.2017.

У зв`язку з чим, для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням періодів служби позивача з 18.11.2009 по 17.10.2017.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 992,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову (а.с.6).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням періодів служби з 18.11.2009 по 17.10.2017.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням періодів служби з 18.11.2009 по 17.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько