Справа № 640/17393/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ № 640/17393/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аватас" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

Адвокат Новобранець Т.В. звернувся до суду в інтересах ТОВ "Аватас" позовом про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 13.08.2019 №UA 100000/2019/000281/2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, встановлено строки для подання заяв по суті.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено в митному оформленні ввезеного на митну територію України позивачем товару за заявленою ним вартістю, визначеною самостійно за основним методом. Вказано, що відповідач усупереч вимогам закону витребувала у позивача весь перелік документів, визначений частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, який включає навіть ті документи, які з об`єктивних причин не могли бути поданими декларантом, оскільки не передбачені умовами конкретної поставки товару. Також зазначено, що доводи Київської митниці ДФС щодо неподання декларантом всіх документів не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Аватас" надало до митного органу всі наявні у нього документи, передбачені умовами конкретної поставки товару.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також вказано, що за результатами розгляду наданих додатково документів встановлено, що в прайс-листі відсутня інформація щодо всіх товарів, митне оформлення яких здійснюється. Крім того, прайс-лист адресований певному дилеру, що суперечить поняттю "дійсна вартість" у розумінні положення статті VII ГАТТ (ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції).

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказав, що законодавством не визначено будь-яких вимог до складання прайс-листів. Зазначив, що прайс-лист не відноситься до документів, які є обов`язковими для подання на підтвердження заявленої митної вартості. Додатково наголошено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аватас" надало повний пакет належних та достатніх документів для визначення митної вартості за основним методом - ціною договору, а отже, доцільності та необхідності для застосування митним органом положень Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року немає. Щодо доводів відповідача у відзиві про те, що копія митної декларації країни відправлення не містить посилань на контракт, які надані для митного оформлення, то представником позивача вказано, що відповідне пояснення та документи позивач надавав митному органу як під час подачі додаткових документів, так і під час адміністративного оскарження, а також додав до позовної заяви.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що відповідь на відзив не містить змістовних аргументів щодо спростування доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Згідно контракту від 04.01.2018 №04.01-01 фірма "KALE KILIT VE KALIP SANAYI A.S" (продавець) зобов`язалася поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аватас" (покупець) продукцію - комплектуючі для виробництва вікон, дверей та інших конструкцій, асортимент та кількість якої визначається специфікацією, що є невід`ємною частиною цього контракту. Ціни на товари, що поставляються в рамках цього контракту, визначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункти 1.1., 1.2., 2.1. Контракту).

На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив на адресу покупця поставку товару згідно із специфікацією від 31.07.2019 №6 на суму 46233,80 євро.

12.08.2019 з метою митного оформлення фурнітури для виробництва вікон, що поставляється на територію України в межах укладеного Контракту з підприємством - продавцем KALE KILIT VE KALIP SANAYI A.S від 04.01.2018 № 04.01-01, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аватас" оформило та подало Київській митниці ДФС митну декларацію № UA 100210/2019/760364.

Разом з вказаною декларацію були подані наступні документи: пакувальний лист б/н 31.07.2019; інвойс IP 0003 від 31.07.2019; коносамент GCL/MRD/ODS/190500 від 31.07.2019; транспортну накладну CMR№ 352 від 09.08.2019; сертифікат походження товару С0906803 Н19-00087 від 05.08.2019; рахунок на оплату транспортних послуг №1545 від 09.08.2019; довідку № 09-08/3 09.08.2019; прайс-лист виробника б/н від 15.07.2019; експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати від 12.08.2019 № В-1690.

12.08.2019 відповідач направив на електронну адресу позивача електронне повідомлення з пропозицією надати документи на підтвердження митної вартості товарів за ЕМД від 12.08.2019 № UA 100210/2019/760364, а саме:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У відповідь на вказане повідомлення позивач надав відповідачу наступні документи:

договір транспортного експедирування № 1 -06/17 від 01.05.2017;

прайс-лист виробника від 15.07.2019;

копія митної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ187655 від 01.08.2019;

зовнішньоекономічний договір від 04.01.2018 № 04.01-01;

додаток до контракту № 5;

рахунок на оплату транспортних послуг від 09.08.2019 № 1545;

експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-1690 від 15.08.2019.

Київська міська митниця ДФС прийняла рішення від 13.08.2019 №UA 100000/2019/000281/2 про коригування митної вартості товарів, у графі 33 якого вказано наступні підстави його прийняття: "Митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари а саме: 1) зовнішньоекономічний договір від 04.01.2018 № 04.01-01 не надано до митного оформлення, та відсутній в митниці; 2) договір (контракт) про перевезення від 01.05.2017 № 1-06/17 не надано до митного оформлення, та відсутній в митниці; 3) Відповідно до Конвенції ООН щодо договорів повністю або частково морського міжнародного перевезення вантажів коносамент є свідченням договору перевезення, у тому числі іншими видами транспорту в доповнення до морського перевезення. Разом з тим, у наданому коносаменті № GCL/MRD/ODS/190500 зазначено лише порт постачання товару та не заповнено графу остаточного постачання товару ("Place of Delivery"); 4) для підтвердження витрат на транспортування надана довідка від 09.08.2019 №09-08/3 від ТОВ "Дайрект-лайн". Проте, відповідно до частини другої статті 53 Кодексу необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення (оцінюваних товарів. (п.ІІІ Правил затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599). За результатами розгляду наданих додатково документів встановлено наступне: в прайс-листі відсутня інформація щодо всіх товарів, митне оформлення яких здійснюється. Копія митної декларації країни відправлення не містить посилань на інвойс та контракт, які надані до митного оформлення. Відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, і порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та страхування цих товарів. Проте, рахунок від 09.08.2019 №1545 виставлено лише за морське перевезення. Крім того, відповідно до коносаменту GCL/MRD/ODS/190500 перевізником є Gateway Global Standart Service. В той час, як рахунок виставлено ТОВ "Дайрект лайн". Експертний висновок №В-1690 прийнято до уваги митниці, але не може бути підставою для визнання митної вартості товарів. Причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: - неподання декларантом всіх запрошених і документів; - відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Разом з тим, митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) і товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у органу державної фіскальної служби наявна інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів за вищими рівнями митної вартості. Положеннями частини шостої статті 54 Кодексу встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або заявлені відомості містять розбіжності та не містять всіх складових митної вартості, необхідних при її обчислені, а також коли декларантом не подано документів згідно із і Переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, третій статті 53 Кодексу, а також у разі відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни яка сплачена або яка підлягає сплаті. У зв`язку із зазначеним, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо. Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України, здійснено коригування митної вартості товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на і раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.".

Також відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100210/2019/00624, відповідно до якої позивачу відмовлено в митному оформленні товару, задекларованого за митною декларацією від 12.08.2019 №UA100210/2019/760364.

Не погоджуючись із таким рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.07.2018 №UA100210/2018/00194, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості товарів 13.08.2019 №UA 100000/2019/000281/2, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Відповідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій, шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Так, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів (частина перша статті 55 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із митною декларацією декларант позивача надав відповідачу для митного оформлення товарів документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.

У подальшому відповідачу на його вимогу надано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. При цьому така його вимога не містила жодних причин та їх обґрунтування, через які заявлену позивачем митну вартість не може бути визнано та яку саме складову митної вартості товару повинен підтвердити позивач.

Згідно з графою 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідач уважає, що надані позивачем документи для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до Конвенції ООН щодо договорів повністю або частково морського міжнародного перевезення вантажів коносамент є свідченням договору перевезення, у тому числі іншими видами транспорту в доповнення до морського перевезення. Разом з тим, у наданому коносаменті № GCL/MRD/ODS/190500 зазначено лише порт постачання товару та не заповнено графу остаточного постачання товару ("Place of Delivery"); 4) для підтвердження витрат на транспортування надана довідка від 09.08.2019 №09-08/3 від ТОВ "Дайрект-лайн". Проте, відповідно до частини другої статті 53 Кодексу необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення (оцінюваних товарів. (п.ІІІ Правил затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599). В прайс-листі відсутня інформація щодо всіх товарів, митне оформлення яких здійснюється. Копія митної декларації країни відправлення не містить посилань на інвойс та контракт, які надані до митного оформлення. Відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, і порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та страхування цих товарів. Проте, рахунок від 09.08.2019 №1545 виставлено лише за морське перевезення. Крім того, відповідно до коносаменту GCL/MRD/ODS/190500 перевізником є Gateway Global Standart Service. В той час, як рахунок виставлено ТОВ "Дайрект лайн". Експертний висновок №В-1690 прийнято до уваги митниці, але не може бути підставою для визнання митної вартості товарів.

Суд вважає необґрунтованими такі мотиви прийняття відповідачем оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Як встановлено судом вище, на підтвердження митної вартості товару разом з ЕМД від 12.08.2019 № UA 100210/2019/760364, а потім додатково, декларант позивача надав відповідачу повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

За висновком суду, зазначені документи не містять ознак підробки та містять всі дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що вбачається в такому.

Так, відповідно до ЕМД від 12.08.2019 № UA 100210/2019/760364 розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

З метою підтвердження витрат на доставку товарів декларантом надано відповідачу: копію договору (контракту) про перевезення від 01.05.2017 № 1-06/17, рахунок на оплату транспортних послуг від 09.08.2019 №1545, копію коносаменту GCL/KUM/ODS/190500 від 31.07.2019, копію документу, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка ТОВ "Дайрект Лайн" від 09.08.2019 №09-08/3, копію транспортної накладної від 09.08.2019 №CMR.

За змістом договору (контракту) про перевезення від 01.05.2017 № 1-06/17 ТОВ "Дайрект Лайн" (експедитор) зобов`язується за плату та за рахунок ТОВ "Аватас" (клієнт) організовувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням експортних, імпортних і транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажів, в тому числі митно-брокерських послуг. (пункт 1.1. Договору) З цією метою експедитор має право в інтересах клієнта укладати договори з перевізниками, портами, складами, суднохідними компаніями/їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання договору (пункт 2.1.1. Договору).

Клієнт, у свою чергу, відповідно до умов цього договору зобов`язаний надати експедитору заявку щодо надання транспортно-експедиторських послуг не менш ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відправки (пункт2.4.1. Договору).

Згідно з транспортним замовленням від 29.07.2019 №6 ТОВ "Аватас" звернулось до експедитора щодо організації перевезення товару: фурнітура для вікон на європалетах вагою 23200 кг.: за маршрутом перевезення: AtaturkCaddesiBasakisok., № 24, Gungoren 34165 Istanbul/Turkey/вул. Ататюрка Басакли Сок., №24 Гундорен, 34165 Стамбул/ Туреччина - митне оформлення Стамбул (Туреччина) - митний термінал в Києві - Київ (с.Зазим`є) Україна та місцем завантаження - AtaturkCaddesiBasakisok., № 24, Gungoren 34165 Istanbul/Turkey/вул. Ататюрка Басакли Сок., № 24 Гундорен, 34165 Стамбул/ Туреччина - митне оформлення Стамбул (Туреччина).

Відповідно до коносаменту (Billoflading) GCL/KUM/ODS/190500 від 31.07.2019 товар, зазначений у вищевказаному замовленні від 29.07.2019 перевезено контейнером.

Згідно з довідкою ТОВ "Дайрект Лайн" від 09.08.2019 №09-08/3 транспортно-експедиційні витрати на доставку вантажу за маршрутом від фабрики в Стамбулі (Туреччина) до митного кордону України контейнер GESU5816352 (коносамент GCL/KUM/ODS/190500) складають 26282,39 грн., витрати зі страхування не здійснювались.

Оплата позивачем вказаному підприємству зазначеної суми підтверджується рахунком на оплату від 09.08.2019 №1545.

Крім того, пунктом 2.3 контракту від 04.01.2018 № 04.01-01 визначено умови поставки товарів FCA Стамбул, якщо інше не обумовлено в специфікації.

Відповідно до умов Інкотермс умови поставки FCA означають, що продавець передасть товар, випущений в митному режимі експорту, указаному покупцем перевізнику у вказаному місці.

Відповідно до пункту 1 специфікації від 31.07.2019 №6, інвойсу IP 0003 від 31.07.2019 умовами поставки визначено FCA Стамбул. У графі 20 ЕМД від 12.08.2019 №UA 100210/2019/760364 також вказано умови поставки FCA Стамбул.

Разом з тим, з наданих позивачем документів, а саме: коносаменту коносаменту GCL/KUM/ODS/190500 від 31.07.2019, довідки ТОВ "Дайрект Лайн" від 09.08.2019 №09-08/3 від 10.07.2018 № 1007/2, копії декларації країни відправлення вбачається, що фактично відвантаження товару здійснювалося за адресою: AtaturkCaddesiBasaklisok., № 24, Gungoren 34165 Istanbul/Turkey/ вулиця Ататюрка Басаклі Сок, № 24 Гундорен, 34165 Стамбул/ Туреччина - митне оформлення Стамбул (Туреччина).

Таким чином, наведене встановлює фактичне відношення ТОВ "Дайрект Лайн" до даної поставки, обсяг послуг та існуючого зобов`язання перед ТОВ "Аватас" та підтверджує складову митної вартості товарів на транспортування товарів від FCA Istanbul.

Також відповідач зазначив, що в прайс-листі відсутня інформація щодо всіх товарів, митне оформлення яких здійснюється та прайс-лист адресований певному дилеру, що суперечить поняттю "дійсна вартість" у розумінні положення статті VII ГАТТ (ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції).

Втім, суд зазначає, що чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятної світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул та якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення за наявності, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості, а тому посилання митного органу на відсутність в прайс-листі інформації щодо всіх товарів, митне оформлення яких здійснюється, є безпідставним.

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 суд зауважує, що вимоги частин третьої, четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Таким чином, у відповідності до статті 58 МК України позивач визначив митну вартість експортованого товару, виходячи з вартості ввезеного товару, яка фактично була сплачена постачальнику.

Разом з тим, наявність у митного органу інформації про те, що товар, подібний тому, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

У відповідності до частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку, що позивачем подано до Київської міської митниці ДФС повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості від 13.08.2019 №UA 100000/2019/000281/2.

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Відповідачем у відзиві висловлено заперечення щодо обґрунтованості, співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена до стягнення, оскільки справа є незначної складності та представником позивача не надано документа, які підтверджують їх фактичне надання (зокрема, актами наданих послуг тощо), які повинні мати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (частина третя).

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено частиною п`ятою статті 134 КАС України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу додано: ордер на надання правової допомоги серії КС №681403, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 14.08.2019 №11-АО/19, додаткову угоду №1 до договору 14.08.2019 №11-АО/19, платіжне доручення від 09.09.2019 №5548.

Водночас акту приймання-передачі наданих послуг до суду не надано.

Як убачається з наданої суду копії договору про надання правової допомоги від 14.08.2019 №11-АО/19, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Новобранець та партнери" (Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аватас" (Клієнт), Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту консультаційні та правові послуги щодо захисту його інтересів, здійснювати представництво КЛІЄНТА в судових інстанціях, на досудовому слідстві, виконавчому провадженні на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору по справі (підпункт 1.1. пункту 1 договору).

Послуги об`єднанням надаються Клієнту шляхом: усного та письмового консультування з правових питань; складання та підписання необхідних процесуальних документів: заяв, скарг, клопотань, запитів, претензій, позовних заяв, зустрічного позову, заперечень на позов (апеляційну, касаційну скаргу), апеляційних та касаційних скарг; особистої участі та представництва Клієнта на досудовому слідстві, в судових інстанціях, у виконавчому провадженні та вчиненні інших процесуальних дій; сплати в інтересах Клієнта судового збору чи іншого платежу та отримання їх на свій рахунок (пункт 2.1. договору).

Вартість наданих за Договором послуг узгоджується Сторонами шляхом підписання Акту здачі -прийому робіт (послуг) згідно Договору (підпункт 2.4. пункту 2 договору).

Представником позивача не надано суду підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг.

На думку суду, заява про присудження на користь позивача 15000,00 грн. витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, оскільки адвокатом не надано акту приймання-передачі адвокатських послуг до суду, що є підставою для виплати гонорару відповідно до договору від 14.08.2019 №11-АО/19 (підпункт 2.4. пункту 2). Отже, відсутній документ, на підставі якого підлягає встановленню які саме роботи виконані адвокатом та схвалені клієнтом.

З огляду на те, що представником позивача не доведено виконання адвокатом робіт згідно з договором від 14.08.2019 №11-АО/19, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 19210,00 грн (платіжне доручення від 10.09.2019 №5550 на суму 1921,00 грн. та від 24.09.2019 №5591 на суму 17289,00 грн.).

Оскільки позов задоволено повністю судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210,00 грн. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості від 13.08.2019 №UA 100000/2019/000281/2..

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аватас" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аватас" (ідентифікаційний код 37269798, місцезнаходження: 07800, Київська область, смт. Бородянка, вулиця Індустріальна, будинок 2)

Відповідач: Київська міська митниця ДФС (ідентифікаційний код 39422888, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8А)

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець