Справа № 640/4320/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м. Київ № 640/4320/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Амельохіна В.В., Качура І.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державна служба України з питань геодезії, картографії і кадастру про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невжиття заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади, та зобов`язати Кабінет Міністрів України вжити заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 29.01.2021 звернувся до Кабінету Міністрів України з листом, у якому просив забезпечити з боку відповідача відповідні заходи реагування на факт системних, суттєвих недоліків у діяльності Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади, що є фактом недосягнення установами-учасниками показників, прив`язаних до освоєння коштів у 2019-2021 роках, встановлених у додатку 4 до Програми, на виконання якої спрямована Угода.

Недоліки у діяльності керівника Міністерства фінансів України полягають, на думку позивача, у тому, що останній, будучі керівником суб`єкту, через якого Україна діє як Позичальник, протягом тривалого часу не вжив у межах повноважень відповідних заходів для забезпечення досягнення показників, прив`язаних до освоєння коштів у 2019-2021 роках, встановлених у додатку 4 до Програми, на виконання якої спрямована Угода.

У відповідь позивач отримав лист Секретаріату КМУ, у якому повідомлено про перенаправлення його звернення до третіх осіб для розгляду та надання відповіді.

Позивач переконаний, що такими діями КМУ допущено протиправну бездіяльність, яка полягає в ухиленні від контролю за діяльністю міністерств, інших органів виконавчої влади, невжитті заходів щодо усунення недоліків у роботі органів виконавчої влади, тобто положень Законів України «Про Кабінет Міністрів України» та «Про звернення громадян» (в частині обов`язку об`єктивного, всебічного розгляду та перевірки заяв, прийняття за їх результатами рішень, недопущення безпідставної передачі заяви для розгляду іншим органам).

Порушення відповідачем права позивача на звернення до органів державної влади із заявою потягло, на думку останнього, порушення встановленого статтею 38 Конституції України права брати участь в управлінні державними справами, здійсненні контролю у фінансово-економічній сфері.

Позивач стверджує, що протиправна бездіяльність КМУ стосується реально вираженого його інтересу щодо прагнення користування нематеріальним благом - належним виконанням відповідачем своїх владних повноважень у сфері управлінської діяльності, оскільки він є громадянином України, сплачує податки до державного бюджету, за рахунок яких утримується й КМУ.

У підтвердження наведених доводів, позивач посилається на висновок науково-правової експертизи щодо оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових осіб у цілях захисту своїх законних інтересів від 21.01.2020, виконаний на запит ОСОБА_1 , сформований відділенням громадської (неурядової) організації «Асоціація міжнародного права» в Україні та наданий ТОВ «Міжнародний інститут «Актіо-Експерт».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2021 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2021, відкрито провадження в адміністративній справі №640/4320/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) колегією у складі трьох суддів, одночасно відмовлено у залученні до участі у справі третіх осіб, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 06.04.2021 для розгляду справи визначено колегію у складі: судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Амельохіна В.В., Качура І.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2021 року за клопотанням позивача до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державну службу України з питань геодезії, картографії і кадастру, яким запропоновано надати пояснення по суті спору. Одночасно призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача 02.06.2021 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що доводи позивача щодо протиправної бездіяльності КМУ ґрунтуються на положеннях Закону №711-ІХ, який не набрав чинності (набуває чинності з 24.07.2021). Окрім того відповідач стверджує, що факт порушення положень Закону України «Про звернення громадян» відсутній, оскільки листом Секретаріату КМУ від 10.02.2021 ОСОБА_1 повідомлено про перенаправлення його звернення за належністю до третіх осіб.

Також КМУ зазначає, що Уряд не може втручатися у діяльність органів місцевого самоврядування щодо початку розроблення чи затвердження комплексного плану просторового розвитку території відповідної територіальної громади, тому доводи позивача в цій частині ґрунтуються на його суб`єктивній оцінці такої процедури.

Окрім іншого відповідач стверджує, що позивач є жителем територіальної громади міста Суми, відповідно комплексний план просторового розвитку територій територіальних громад інших областей, районів не стосується ані його суб`єктивного матеріального права, ані законного інтересу, у зв`язку з чим відсутність порушеного права чи невідповідність обраного способу захисту є підставою для відмови у позові.

Від третіх осіб у справі надійшли письмові пояснення по суті спору.

У свою чергу позивачем подані відповіді на відзив відповідача та пояснення третіх осіб.

Судом 09.07.2021 на адресу Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру спрямовано запит, запропоновано надати Окружному адміністративному суду міста Києва інформацію про виконання Угоди про позику між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 27.08.2019 №7873-UA щодо забезпечення розроблення ортофотопланів (ортофотографій) і топографічних карт в масштабі 1:10000 для 21 області України, вказати причини, умови та обставини не вчинення таких дій.

Запитувану інформацію надано Державною службою України з питань геодезії, картографії і кадастру 21.07.2021.

Позивачем 08.10.2021 також надані додаткові пояснення стосовно обставин бездіяльності Міністерства фінансів України, та 12.10.2021 щодо обґрунтування позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міжнародного банку реконструкції та розвитку.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначені повноваження КМУ, зокрема у сферах: економіки, фінансів, трудових відносин, зайнятості населення, трудової міграції, оплати та охорони праці, соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, зовнішньої політики, національної безпеки і обороноздатності, вдосконалення державного управління та державної служби.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» КМУ спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з частиною другою цієї ж статті Закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед КМУ, підзвітні та підконтрольні йому.

Виходячи з фактичних обставин справи, ОСОБА_1 звернувся до Кабінету Міністрів України з листом від 29 січня 2021 року №29/01, у якому зазначив про можливі порушення Міністерством фінансів України, Міністерством розвитку громад та територій України, Державною службою України з питань геодезії, картографії і кадастру умов Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади.

Зокрема, позивач просив забезпечити з боку відповідача відповідні заходи реагування на факт системних, суттєвих недоліків у діяльності Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади, що є фактом недосягнення установами-учасниками показників, прив`язаних до освоєння коштів у 2019-2021 роках, встановлених у додатку 4 до Програми, на виконання якої спрямована Угода.

Листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №41Г-000961/18-2 звернення ОСОБА_1 перенаправлено за належністю до Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру.

Позивач наполягає, що такими діями КМУ допущено протиправну бездіяльність, яка полягає в ухиленні від контролю за діяльністю міністерств, інших органів виконавчої влади, невжитті заходів щодо усунення недоліків у роботі органів виконавчої влади, зокрема положень Законів України «Про Кабінет Міністрів України» та «Про звернення громадян» (в частині обов`язку об`єктивного, всебічного розгляду та перевірки заяв, прийняття за їх результатами рішень, недопущення безпідставної передачі заяви для розгляду іншим органам).

Окрім того, позивач наполягає, що незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000 та розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку територій територіальної громади є фактом недосягнення установами-учасниками в особі Міністерства розвитку громад і територій України, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру показників, прив`язаних до освоєння коштів у 2019-2021 роках, встановлених у Додатку 4 до Програми, на виконання яких спрямована Угода.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд виходить з того, що згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно у термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу або посадовій особі, про що повідомляється заявник.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органами або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно з положеннями частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно та вчасно розглядати їх, перевіряти викладені у них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв.

Відповідно до підпункту 33 пункту 17 Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою КМУ від 12.08.2009 №850 (зі змінами) структурні підрозділи Секретаріату відповідно до основних завдань, визначених цим Положенням, та з питань, що належать до їх компетенції, організовують та здійснюють в установленому порядку розгляд звернень громадян, адресованих КМУ, Прем`єр-міністру України.

Як вбачається із змісту звернення позивача від 29.01.2021, останній посилається на положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державний, громадських та приватних інтересів, а також на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» 17 червня 2020 року №711-ХІ, яким внесені зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону №711-ІХ останній набирає чинності через один рік з дня його опублікування, крім абзаців другого-четвертого підпункту 12 пункту 8 розділу І та пункту 4 цього розділу, які набирають чинності з дня опублікування цього Закону.

Абзаци другий-четвертий підпункту 12 пункту 8 розділу І передбачають внесення змін до Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною п`ятою статті 94 Конституції України визначено, що закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Таким чином, Закон №711-ІХ в частині внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» набирає чинності з 24.07.2021, тобто не застосовувався на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача.

Між тим у зверненні позивач зазначив, що у зв`язку з набуттям 24.07.2021 чинності Законом №711-ІХ ради територіальних громад та їх виконавчі органи без наявності комплексних планів просторового розвитку територій територіальної громади, розроблених на основі топографічний карт масштабу 1:10000, виходячи з приписів частини першої статті 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не зможуть забезпечувати законний сталий розвиток територіальних громад з додержанням принципу збалансованості державних, громадських та приватних інтересів, а також не зможуть вести на законних підставах діяльність в сферах містобудування та землеустрою.

Виходячи з такого, звернення ОСОБА_1 до КМУ стосувалося можливих обставин неспроможності, на думку позивача, виконавчих органів виконувати функції з розвитку територіальних громад, а доводи позивача про бездіяльність КМУ, викладені в позовній заяві, ґрунтуються на положеннях Закону №711-ІХ, який не набрав чинності на момент його звернення до КМУ та до суду.

Окрім того, відповідно до пункту 51 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) комплексний план просторового розвитку територій територіальної громади - це одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та документація із землеустрою, що визначає планувальну організацію, функціональне призначення території, основні принципи і напрями формування єдиної системи громадського обслуговування населення, дорожньої мережі, інженерно-транспортної інфраструктури, інженерної підготовки і благоустрою, цивільного захисту територій та населення від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони земель та інших компонентів навколишнього природного середовища, формування екомережі, охорони та збереження культурної спадщини та традиційного характеру середовища населених пунктів, а також послідовність реалізації рішень, у тому числі етапність освоєння території.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) фінансування робіт з планування території Автономної Республіки Крим, областей, районів, територій територіальних громад (у тому числі населених пунктів), районів у містах, кварталів, інших частин території відповідної територіальної громади, проведення містобудівного моніторингу здійснюється за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів, коштів міжнародної технічної та/або фінансової допомоги, у тому числі у вигляді грантів.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів територій, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до частин першої, третьої статті 161 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) комплексний план просторового розвитку території територіальної громади розробляється на всю територію територіальної громади.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 161 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) комплексний план розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, виконавчий орган якої у встановлений у такому рішенні строк здійснює певні дії (перераховані у статті).

Частиною двадцять першою статті 161 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) визначено, що комплексний план розглядається і затверджується сільською, селищною, міською радою протягом трьох місяців з дня його подання.

Пунктом 42 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Виходячи з наведених законодавчих норм, рішення про розроблення комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади приймається відповідною сільською, селищною, міською радою. Надалі сільська, селищна, міська рада звертається до обласної державної адміністрації, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури щодо визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення комплексного плану. Розроблений комплексний план просторового розвитку території територіальної громади розглядається та затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

З огляду на це, Уряд не має можливості та правових підстав щодо втручання у діяльність органів місцевого самоврядування, зокрема щодо початку розроблення чи затвердження комплексного плану просторового розвитку території відповідної територіальної громади.

Стосовно бездіяльності Кабінету Міністрів України, яка на переконання позивача полягає у невжитті заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади суд зазначає наступне.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає у неприйнятті рішення чи у невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесенні до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливим є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Окрім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Як вже зазначав суд вище, в порядку реагування на звернення ОСОБА_1 листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 10.02.2021 №41Г-000961/18-2 повідомлено, що звернення ОСОБА_1 перенаправлено за належністю до Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру.

Листом Міністерства фінансів України від 05.03.2021 №19050-10-3/7343 позивачу надано відповідь щодо виконання Угоди про позику за проектом «Програма «Прискорення приватних інвестицій у сільське господарство».

Листом Міністерства розвитку громад та територій України від 04.03.2021 « 7/14.2/3308-21 позивачу надано відповідь щодо розроблення нормативно-правових актів із забезпечення реалізації положень Закону №711-ІХ.

Окрім того, на запит суду від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) надійшли пояснення, зазначено, що Держгеокадастр є відповідальним за виготовлення ортофотографії та топографічних карт у масштабі 1:10000. У 2020 році в рамках виділеного фінансового ресурсу організовано заходи з постачання цифрових ортофотопланів масштабу 1:10000 та цифрової моделі рельєфу на територію десяти адміністративно-територіальних одиниць. Розроблено проект постанови КМУ «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Держгеокадастру на 2021 рік, та внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №169 та від 09.03.2011 №219», яким передбачається врегулювання вказаного питання. По завершенню зазначених заходів Держгеокадастр забезпечить виконання Угоди про позику в частині проведення відкритих процедур закупівель послуг зі створення ортофотопланів, цифрових моделей рельєфу на територію вищезазначених областей та щодо визначення верифікатора. Також повідомлено, що у 2019 році розпочато заходи із створення цифрових ортофотопланів масштабу 1:10000 території двох областей, за результатами яких виконано аерофотозйомку на площу 5336 кв. км та у 2021 організовано виконання заходів зі створення (оновлення) державної базової топографічної карти на зазначену територію. Заходи зі створення ортофотопланів масштабу 1:10000, цифрової моделі рельєфу та створення (оновлення) державної базової топографічної карти на територію України планується завершити до 2024 року.

Виходячи із змісту відповідей та отриманої інформації, суд приходить до висновку, що дії Кабінету Міністрів України щодо перенаправлення звернення ОСОБА_1 до третіх осіб для надання відповіді по суті були виправданими, оскільки треті особи володіють більш ґрунтовною та детальною інформацію стосовно поставленого позивачем у зверненні питання.

Одночасно суд не вбачає обставин бездіяльності з боку Кабінету Міністрів, яка полягає на думку позивача у невжитті заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства фінансів України, Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2021 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади, про зазначено вище за текстом рішення.

Також суд вбачає за доцільне зазначити, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановлену цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України, яку пов`язує з відсутністю належного реагування на недоліки у діяльності керівників міністерств та Держгеокадастру щодо виконання Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA.

Водночас, Угода про позику, укладена між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, не є актом індивідуальної дії, не створює конкретно для позивача, яка фізичної особи, негативних правових наслідків, в адміністративному позові не наведено конкретних фактів та не надано доказів того, що відбулося реальне, дійсне порушення прав, свобод або законних інтересів позивача.

Наданий позивачем висновок науково-правової експертизи щодо оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових осіб у цілях захисту своїх законних інтересів, виконаний на запит ОСОБА_1 , від 21.01.2020 №1/20, має загальний характер, відображає думку науково-правового експерта відділення громадської (неурядової) організації «Асоціація міжнародного права» в Україні», кандидата юридичних наук, Максимова В.В. з питань, поставлених позивачем у зверненні до Міжнародного інституту «Актіо-Експерт», проте не є доказом протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України у світлі предмету позову, який розглядав суд у даній справі, та не є переважним для суду під час оцінки доводів та аргументів позивача, викладених в адміністративному позові.

У підсумку наведеного, доводи позивача, викладені у позовній заяві та у відповідях на відзив відповідача та пояснення третіх осіб, а також у додаткових поясненнях, не є достатніми та переконливими, не підкріплені належними доказами, не підтвердилися під час розгляду справи, у зв`язку з чим суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише при задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державна служба України з питань геодезії, картографії і кадастру, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 .

Відповідач: Кабінет Міністрів України, адреса: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2.

Суддя-доповідач В.І. Келеберда

Судді В.В. Амельохін

І.А. Качур