Справа № 420/21861/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача адвоката Носенка І.П., представника відповідача Половенка В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №0591 від 08.10.2021 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.09.2010 р. він, громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) та громадянка України ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від. 25.09.2010 р.

26.11.2020 р. ОСОБА_5 було видано посвідку на постійне проживання на території України. З 2010 року ОСОБА_2 постійно проживає на території України та з 2010 року кожного року отримує відповідну посвідку, будь-яких зауважень з боку міграційної служби ніколи не отримував. Ісаєв Наміг та ОСОБА_6 мають двох спільних дітей: ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України) та ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України).?

Позивач вказав, що він є кримінальним кореспондентом Міжнародної суспільно-політичної газети "Serq" ("Щерг"), що підтверджується копією посвідчення №43 від 28.07.2020 р., та займається на території України журналістською діяльністю та суспільно-важливою діяльністю для азербайджанської діаспори в Україні.

27.10.2021 р. засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 отримав рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №0591 від 08.10.2021 р. про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , на підставі п.п.4 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ № 322 від 25.04.2018 року.

ОСОБА_2 не погоджується із рішенням ГУ ДМС України в Одеській області №0591 від 08.10.2021 р. про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 та стверджує, що за весь час проживання на території України, а саме: з 2010 року по 2021 рік, не здійснив правопорушення, яке можливо було б віднести до дій, визначених п.п.4 п.63 Порядку № 322.

Ухвалою від 16.11.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 16.12.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою від 16.12.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 18.08.2022 року на 10:30 годину, з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав позов необґрунтованим.

03.12.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у листопаді 2019 року громадянин Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до Головного управління ДМС України в Одеській області із заявою про видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні відповідно до ч.15 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 05.12.2019 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області згідно п.15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивача було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 строком дії до 04.12.2020 року.

17.11.2020 року позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні. 26.11.2020 року ГУ ДМС України в Одеській області було здійснено обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 до 25.11.2021.

Як вбачається з матеріалів особової справи, підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання стало вмотивоване подання, яке надійшло 16.07.2021 року до Головного управління ДМС України в Одеській області від Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.05.2021 року №15/811. У зазначеному клопотанні міститься вимога щодо скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач вказав, що 25.05.2021 року громадянину ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, по кримінальному провадженню №0000335 від 24.05.2021 року.

Також громадянин ОСОБА_2 за час знаходження на території України скоїв ряд адміністративних правопорушень.

Відповідач зазначив, що подання про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні, підготовлене службою в межах компетенції, визначеної Законом України «Про національну поліцію». Крім того, позивачем не оскаржувалось ані в адміністративному, ані в судовому порядку правомірність прийняття Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області такого подання та не перевірялась достовірність встановлених у ньому обставин.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою унеможливлення та припинення зловживань правовим статусом іноземцями, які прибули на тимчасове проживання, а також враховуючи, що діяльність позивача є однією з потенційних загроз громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які знаходяться на території України, відповідно до вимог пункту 63 Постанови №321 посвідку на тимчасове проживання в Україні громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_1 терміном дії до 25.11.2021 року, скасовано.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 25.09.2010 р. громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) та громадянка України ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 25.09.2010 р. (а.с.19).

Ісаєв Наміг та ОСОБА_6 мають двох дітей: ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України) та ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України), що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 (а.с.22, 23).?

20 листопада 2019 року громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до Головного управління ДМС України в Одеській області із заявою про видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні відповідно до ч.15 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (а.с.56).

05.12.2019 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області згідно п.15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивача було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 строком дії до 04.12.2020 року (а.с. 67).

17.11.2020 року позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні (а.с.66).

26.11.2020 року ГУ ДМС України в Одеській області було здійснено обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні на посвідку № НОМЕР_1 строком дії до 25.11.2021 (а.с. 16).

16.07.2021 року до ГУ ДМС України в Одеській області від Управління міграційної поліції ГУ НП в Одеській області надійшло подання за вих. №15/811 від 28.05.2021 року про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_5 (а.с. 37-38).

Як зазначено у поданні, 24.05.2021 о 22:07, автопатруль «Океан - 0351», у складі поліцейського полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ОДП №016204, жетон № 0017494), знаходився у форменому одязі, під час виконання службових обов`язків, з табельною вогнепальною зброєю, поліцейського полку УПП в Одеській області ДПП рядового поліції ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( НОМЕР_6 , жетон № 0173400), знаходився у форменому одязі, під час виконання службових обов`язків, з табельною вогнепальною зброєю, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено а/м "BMW 316і", д.н.з. НОМЕР_7 , водій якого порушував правила дорожнього руху, а саме: здійснив зупинку та стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "зупинка заборонена". Під час спілкування з водієм останній почав агресивно себе поводити по відношенню до співробітників поліції, погрожував фізичною розправою (словесно), нецензурно лаявся, та на вимогу поліцейських припинити протиправні дії не реагував. У подальшому було встановлено особу правопорушника, ним виявився гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Азербайджану, посвідка на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 , видана 26.11.2020, дійсна до 25.11.2021. 25.05.2021 громадянину ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, по кримінальному провадженню №0000335 від 24.05.2021. Також громадянин ОСОБА_14 за час знаходження на території України скоїв низку адміністративних правопорушень, а саме: Управління патрульної поліції в Одеській області від 10.08.2020 00:00:00 (виключено) ст.122 ч.3 Перевищ. водіями т/з встан. обм.швидк.руху п.15.9.г. ПДР - Порушення заборони зупинки на пішохідних переходах штраф 510 грн.; Управління патрульної поліції в Одеській області № ЕАМ 3299896 від 17.10.2020 00:00:00 ст.122 ч.1 Перевищення водіями т/з встановлених обмежень шв.руху та порушення інших ПДР п.8.4.в. ПДР - Порушення вимог заборонних знаків штраф 255 грн.; Управління патрульної поліції в Одеській області № ОД 1599 від 24.05.2021 00:00:00 ст.173 Дрібне хуліганство.

З посиланням на пп.4 пункту 63 Порядку № 322, Управління міграційної поліції ГУ НП в Одеській області просило прийняти рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання позивачу, оскільки дії ОСОБА_1 загрожують національній безпеці України, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

На підставі вказаного подання Управління міграційної поліції ГУ НП в Одеській області ГУ ДМС України в Одеській області 08.10.2021 року прийнято рішення №0591, яким скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , видану громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку №322 (а.с. 73).

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від №0591 від 08.10.2021, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом про визнання рішення протиправним та його скасування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, на час прийняття рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання, визначався та встановлювався Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини 14 статті 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Згідно з частиною 14 статті 5 Закону № 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до підпункту 10 пункту 3.1 розділу ІІІ Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженому Наказом МВС України № 658 від 15.07.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.08.2013 за № 1335/23867 (далі - Порядок) право на отримання посвідки на тимчасове проживання мають іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України, уклали шлюб з громадянами України.

Вказані іноземці та особи без громадянства, для отримання посвідки на тимчасове проживання подають, окрім інших документів, клопотання (подання) приймаючої сторони (громадянина України, який перебуває в шлюбі з іноземцем або особою без громадянства), оформлене згідно з додатком 7, оригінал (після пред`явлення повертається) та копія документа, що підтверджує факт перебування в шлюбі з громадянином України (підпункт 10 пункту 3.3 розділу ІІІ Порядку).

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання, визначається Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі за текстом - Порядок № 322).

Відповідно до пунктів 1, 4 Порядку № 322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні, посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.

Пунктом 16 Порядку № 322 передбачено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322 посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі: коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено направлення органами Національної поліції копії подання про скасування посвідки на тимчасове проживання особі, відносно якої це подання вноситься до відповідного органу ДМС, з тим, щоб ця особа мала можливість оскаржити таке подання. Так само не передбачено адміністративної процедури оскарження такого подання.

Суд констатує, що як у поданні Управління міграційної поліції ГУ НП в Одеській області №15/811 від 28.05.2021 року, так і в оскаржуваному рішенні відповідача від 08 жовтня 2021 року № 0591, не зазначено фактичних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме позивачем конкретних протиправних дій на шкоду державній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Тобто, на час прийняття оскаржуваного рішення ГУ ДМС України в Одеській області, не мало належних та допустимих доказів вини позивача у вчинені злочинів, зазначених у поданні Управління міграційної поліції ГУ НП в Одеській області.

У ході розгляду справи відповідачем не надано доказів існування вироку суду, яким позивача засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, а представник позивача, навпаки, з посиланням на інформацію з сайту "Судова влада" підтвердив, що провадження у вказаній кримінальній справі триває, вирок відсутній.

Також відповідач не надав доказів існування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство).

Отже, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували обставини, що дії позивача загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, та які б мали б для суду преюдиційне значення.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Отже, загальні підстави, умови, форми, основні ознаки правопорушення, що створюють їх склад, за що особу може бути притягнуто до одного з видів відповідальності та процедуру такого притягнення має визначати закон.

Вина у вчиненні злочину або адміністративного правопорушення встановлюється в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідно.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Враховуючи те, що у поданні Управління міграційної поліції ГУ НП в Одеській області не вказується про фактичні обставини, на підставі яких зроблений висновок про загрозу національній безпеці України діяльністю позивача, враховуючи презумпцію невинуватості особи, малозначність правопорушень, передбачених частинами 1, 3 ст.122 КУпАП, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених підпунктом 4 пункту 63 Порядку № 322 для скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , виданої громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 26.11.2020 року, а тому рішення від 08 жовтня 2021 року № 0591 не може вважатися законним та обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 року по справі № 480/296/19.

У зазначеній постанові Верховний Суд також зробив висновок, що подання не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства на відміну від рішення органу ДМС. Тож обгрунтованість такого подання має перевірятися органом ДМС, який на підставі цього подання приймає рішення, яке у свою чергу повинно відповідати критеріям, наведеним у частині 2 ст.2 КАС України, на відповідність яких його і має перевірити суд.

Суд застосовує вказані висновки Верховного Суду під час розгляду даної справи відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Крім викладеного вище, суд зазначає, що відповідно до положень ст.ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У межах спірних правовідносин суд вважає, що відповідачем, крім іншого, не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача за відсутності будь-якої його вини в обставинах, що виникли, та може вважатися неправомірним втручанням органу державної влади в сімейне життя позивача, оскільки безпідставне скасування посвідки на тимчасове проживання матиме наслідком видворення позивача за межі України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 08 жовтня 2021 року № 0591 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, зокрема, прийняте не обґрунтовано, не добросовісно, не розсудливо, не пропорційно.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність оскаржуваного рішення, у той час як позивач довів його протиправність, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання в Україні: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (адреса: вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 08 жовтня 2021 року № 0591 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 серпня 2022 року.

Суддя В.В. Андрухів