Справа № 640/2415/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м. Київ № 640/2415/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ ПФУ в м. Києві у врахування трудового стажу позивачці за період з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 26 березня 1996 року в загальний трудовий стаж;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру пенсії з урахуванням до загального трудового стажу періоду роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 26 березня 1996 року відповідно до записів у трудовій книжці;

- зобов`язати відповідача виплатити різницю відповідно до перерахування, з моменту першого нарахування пенсії, тобто, з 28 серпня 2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на протиправність дій відповідача щодо не зарахування спірного трудового стажу позивачки, які підтверджені записами у трудовій книжці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/2415/20 і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому ГУ ПФУ в м. Києві не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки подані позивачкою документи не відповідають положенням законодавства, а саме, запис про звільнення завірений печаткою, на якій відсутній ідентифікаційний код, а дії відповідача в межах спірних відносин є правомірними.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 30 березня 2021 року №537 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2021 року визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи№640/2415/20 та вказану справу передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року адміністративну справу №640/2415/20 прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 27 вересня 2019 року №212772/03 відповідачем повідомлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 26 серпня 2019 року; одночасно повідомлено, що період роботи з 06 серпня 1984 року по 22 березня 1996 року не зараховано до надання уточнюючої довідки, оскільки відсутнє перейменування організації та ідентифікаційний код, а також період з 26 березня 1996 року по 07 вересня 1997 року - відсутній ідентифікаційний код організації на печатці при звільненні.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 07 листопада 2019 року №27300/02/С-13645 на заяву позивачки повідомлено, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; процитовано положення законодавства; зауважено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи стаж за період з 05 серпня 1988 року по 04 серпня 1991 року враховано при визначенні розміру пенсії як догляд за дитиною до 3-річного віку. Зазначено, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи до 01 січня 2004 року, що внесені до трудової книжки та засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та завірені печаткою відділу кадрів або печаткою підприємства, а у разі необхідності, здійснюють перевірку первинних документів для підтвердження періоду роботи. Для надання допомоги у витребуванні інформації щодо перебування підприємства на обліку в органах ПФУ як платника внесків до Пенсійного фонду по 22 березня 1996 року МСЧ ПО «Кристал» (МЧС НП «Мікропроцесор») позивачці потрібно звернутися із заявою до відділу обслуговування громадян №7 ГУ ПФУ в м. Києві (Подільський район).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні трудового стажу за період з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 26 березня 1996 року в загальний трудовий стаж протиправними, позивачка звернулася до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій, зокрема, трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі по тексту - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01 січня 2004 року.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07 липня 2014 року) (далі по тексту - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з пунктом 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2. цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Згідно до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту першого Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) в якій, зокрема, зазначено:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника;

- трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню;

- записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону;

- усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження);

- записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення;

- у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу;

- бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок;

- по закінченні кожного місяця особа, яка відповідає за ведення трудових книжок, подає бухгалтерії звіт про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них і про суми, що одержані за заповнені трудові книжки і вкладиші до них, з додатком прибуткового ордеру каси підприємства.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 06 серпня 1984 року зарахована на посаду цехової медсестри МСЧ «Кристалл»; відповідно до запису №7 від 01 вересня 1987 року - звільнена по переводу МСЧ ПО «Кристалл»; відповідно до запису №8 від 01 вересня 1987 року - запис №7 від 01 вересня 1987 року вважати недійсним як зроблений помилково; відповідно до запису №9 від 01 вересня 1987 року - МСЧ ПО «Кристалл» клінічної лікарні №25 реорганізована у самостійну МСЧ ПО «Кристалл»; відповідно до запису №10 - МСЧ ПО «Кристалл» перейменована в МСЧ НПО «Микропроцессор»; відповідно до запису №11 від 02 січня 1989 року позивачку переведено на посаду м/с ЛОР кабінету; відповідно до запису №12 від 01 жовтня 1991 року - переведена на посаду медсестри маніпуляційного кабінету; відповідно до запису №13 від 03 січня 1994 року - переведена на посаду цехової медсестри; відповідно до запису №14 від 22 березня 1996 року - звільнена у порядку переводу в лікарню №28 МСЧ Мінтрансу; відповідно до запису №15 від 26 березня 1996 року прийнята на посаду завідуючої фельдшерським здоровпунктом.

Відповідно до довідки від 24 жовтня 2019 року №061/112-1427/09.01, виданої Департаментом охорони здоров`я ВО КМР (КМДА) ОСОБА_1 дійсно працювала в Київській міській клінічній лікарні №25 на посаді цехової медичної сестри в МСЧ ПО «Кристалл» з 06 серпня 1984 року (наказ №128 від 03 серпня 1984 року) по 01 вересня 1987 року (наказ №199 від 08 вересня 1987 року); МСЧ ПО «Кристалл» клінічної лікарні №25 реорганізовано в самостійну МСЧ ПО «Кристалл» (наказ УЗО від 28 травня 1987 року №277); (наказ РЗО від 24 серпня 1987 року №61); (казка Клінічної лікарні №25 від 08 вересня 1987 року « 199).

Відповідно до довідки від 17 жовтня 2019 року №110-1251/01, виданої Департаментом охорони здоров`я ВО КМР (КМДА) ОСОБА_1 про те, що вона працювала в Київській міській клінічній лікарні №25 з 26 березня 1996 року по 07 вересня 1997 року.

Наявні в матеріалах справи листи ГУ ПФУ в м. Києві свідчать, що при призначенні пенсії відповідачем не зараховано період роботи з 06 серпня 1984 року по 22 березня 1996 року до надання уточнюючої довідки, оскільки відсутнє перейменування організації та ідентифікаційний код, а також період з 26 березня 1996 року по 07 вересня 1997 року - відсутній ідентифікаційний код організації на печатці при звільненні. При цьому, вказано, що відповідно до матеріалів пенсійної справи стаж за період з 05 серпня 1988 року по 04 серпня 1991 року враховано при визначенні розміру пенсії як догляд за дитиною до 3-річного віку. При цьому, позивачкою оскаржується період роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 26 березня 1996 року.

Суд зазначає, що записами у трудовій книжці підтверджуються, зокрема, спірні періоди роботи позивачки; крім того, на підтвердження спірних періодів роботи матеріали справи містять довідки, видані Департаментом охорони здоров`я ВО КМР (КМДА).

Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З урахуванням викладеного, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, зокрема, відсутності перейменування організації та ідентифікаційного коду.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (адміністративне провадження № К/9901/2310/18), від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Також, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17 (адміністративне провадження № К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки, довідок, якими підтверджується факт роботи позивачки за спірні періоди, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів та проведення перевірок за наданими для призначення пенсії документами, відповідачем безпідставно відмовлено позивачці у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 22 березня 1996 року.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах Beyelerv. Italy № 33202/96, Oneryildizv. Turkey № 48939/99, Moskalv. Poland № 10373/05).

За встановлених вище обставин справи та нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на зарахування до стажу її роботи періодів роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 22 березня 1996 року, а також врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за вказаний період роботи.

При цьому, суд зазначає, що у прохальній частині позову ОСОБА_1 просить провести перерахунок розміру пенсії з врахуванням до загального трудового стажу періоду роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 26 березня 1996 року відповідно до записів у трудовій книжці. Проте, період роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 22 березня 1996 року; період роботи з 22 березня 1996 року по 26 березня 1996 не підтверджений нормативно та документально, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці у цей період позивачка звільнилася з Клінічної лікарні №25 та ще не працевлаштувалася до лікарні №28.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо не включення для обчислення пенсії за віком позивачці з дати призначення пенсії періодів роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 22 березня 1996 року включно та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати її призначення - 26 серпня 2019 року, із врахуванням до загального трудового стажу періоду роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 22 березня 1996 року включно, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають частковому відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не включення для обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з дати призначення пенсії - 26 серпня 2019 року - періодів роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 22 березня 1996 року включно.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії з дати її призначення - 26 серпня 2019 року - із врахуванням до загального трудового стажу періодів роботи з 01 вересня 1987 року по 05 серпня 1988 року та з 04 серпня 1991 року по 22 березня 1996 року включно, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська