Справа № 480/2009/22
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2022-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року Справа № 480/2009/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2009/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:

1. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області №Ф-2039-25 від 20.01.2022 року щодо ОСОБА_1 про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18229,80 грн.

2. Зобов`язати Головне управління ДПС України у Сумській області відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 18178 грн. 93 коп. та внести відповідні зміни про це до інформаційної системи органу доходів і зборів стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в тому числі інтегрованої картки платника податків, облікової картки платника єдиного соціального внеску.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.06.2008 року позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та обрав спрощену систему оподаткування, однак в кінці 2009 року припинив здійснювати підприємницьку діяльність, подавши заяву про її припинення.

З 23.04.2015 року по 03.06.2019 року жодної звітності не подавав, проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 , за цей період єдиний соціальний внесок з нарахованих сум грошового забезпечення були утримані, нараховані та перераховані в повному обсязі.

27 лютого 2019 року відбулась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , про що виконано запис №2001885.

05 лютого 2019 року Головне управління ДФС у Сумській області (правонаступником якого є відповідач) прийняло вимогу №Ф-2039-25 щодо ОСОБА_1 про сплату єдиного соціального внеску в сумі 18 313,93 грн., яке було нараховане станом на 31.01.2019 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 року по справі №480/2850/19 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Сумській області № Ф-2039-25 від 05.02.2019 року про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18 313,93 грн.

Так, судом під час розгляду справи №480/2850/19 встановлено, що ОСОБА_1 05.06.2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та 27.02.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 2001885 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Також, судом під час розгляду справи №480/2850/19 встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 03.06.2019 року № 170 ОСОБА_1 з 23.04.2015 року по 03.06.2019 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 та за вказаний період єдиний соціальний внесок з нарахованих сум грошового забезпечення був утриманий, нарахований та перерахований у повному обсязі, що також підтверджується інформацією про доходи ОСОБА_1 та сплачений єдиний страховий внесок. Тобто за період, за який податковим органом позивачу було нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме з 2017 р. по 2018 р., ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1, як роботодавцем було сплачено страхові внески за позивача. При цьому судовим розглядом не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач у спірний період по час прийняття оскаржуваної вимоги здійснював підприємницьку діяльність.

26.01.2022 року позивач знову отримав вимогу Головного управління ДПС у Сумській області №Ф-2039-25 від 20.01.2022 року про сплату єдиного соціального внеску в сумі 18229,80 грн.

Позивач вважає вимогу щодо сплати боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 18 229,80 грн. протиправною, а тому звернувся до суду.

Ухвалою суду від 11.02.2022 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно з базою даних Головного управління ДПС у Сумській області ОСОБА_1 з 05.06.2008 р. по 27.02.2019 р. перебував на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Сумській області (Сумський р-н) на загальній системі оподаткування. Припинення підприємницької діяльності було проведено лише 27.02.2019 р.

З 01.01.2018 року всі платники єдиного внеску (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону № 2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок ( абзац третій ч.8 ст.9 Закону № 2464).

За результатами оскарження прийнятого рішення № 480/2850/19 від 22.01.2020 року, відповідно до якого вимога по єдиному внеску визначені як протиправні та підлягають скасуванню. У разі скасування вимоги про сплату боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

15.02.2022 року заступником начальника управління-начальником Сумського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Сумській області Світланою Солодкою прийнято рішення №72/18-28-24-06 про проведення коригування нарахувань по єдиному внеску (код бюджетної класифікації 71040000) по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). При проведенні аналізу нарахувань з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по вимозі №Ф-2039-25 від 05.02.2019 року на суму 18 313,93 грн. оскаржена платником до Сумського окружного адміністративного суду.

Виходячи з вищевикладеного, нарахування по єдиному внеску ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника податків було відкореговано у відповідності до рішення суду, а отже предмет спору у даній справі відсутній.

Крім того, відповідно до ІКП платника станом на 15.02.2022 року обліковується переплата по платежу «Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 84 грн. 13 коп.

Таким чином, відповідач приходить висновку, що провадження по справі підлягає закриттю.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 05.06.2008 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та 27.02.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 2001885 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.8).

Головним управлінням ДФС у Сумській області, 05.02.2019 року сформовано вимогу № Ф-2039-25 про сплату боргу (недоїмки), що виникла станом на 31.01.2019 року у сумі 18 313,93 грн., відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів (а.с.8) .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 по справі за позовом адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Сумській області № Ф-2039-25 від 05.02.2019 року про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18 313,93 грн. (а.с.8-10).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 по справі №480/2850/19 за позовом адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги повернуто скаржнику.

20.01.2022 року Головним управлінням ДПС у Сумській області складено вимогу №Ф-2039-25 від 20.01.2022 року про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити єдиний соціальний внесок в сумі 18 229,80 грн. (а.с.5).

Вважаючи вище вказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Пунктом 14.1.195 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дано визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Частиною 1 статті 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема:

- роботодавці, зокрема підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб:

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту першого частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

В той же час, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом №2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

У постанові від 04.12.2019р. по справі №440/2149/19 (адміністративне провадження №К/9901/28514/19) Верховним Судом сформульовано правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач з 05.06.2008 року по 27.02.2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на загальній системі оподаткування. При цьому посилання позивача, що він перебував на спрощеній системі оподаткування, суд вважає безпідставними, оскільки позивачем не було надано суду доказів перебування його на спрощеній системі оподаткування.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 03.06.2019 року № 170 ОСОБА_1 з 23.04.2015 року по 03.06.2019 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 та за вказаний період єдиний соціальний внесок з нарахованих сум грошового забезпечення був утриманий, нарахований та перерахований у повному обсязі (а.с. 9). Тобто за період, за який податковим органом позивачу було нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме з 2017 р. по 2019 р., ОСОБА_1 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1, як роботодавцем було сплачено страхові внески за позивача. При цьому судовим розглядом не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач у спірний період по час прийняття оскаржуваної вимоги здійснював підприємницьку діяльність.

Отже, відповідачем нараховано позивачу єдиний соціальний внесок за періоди сплати за нього страхувальником страхових внесків, а саме за період з 2017 р. по 2018 р.

Оскільки позивач в період з 2017 р. по 2018 р. перебував на обліку в податковому органі та був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак підприємницьку діяльність не здійснював і доходи від такої діяльності не отримував, та одночасно в цей період проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 , який сплачував за нього страхові внески, суд вважає, що необхідність сплати позивачем єдиного соціального внеску за спірний період спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що вимога відповідача про подвійне нарахування позивачу як застрахованій особі єдиного внеску за періоди сплати за нього страхувальниками страхових внесків, а саме за період з 2017 р. по 2018 р. є протиправною та підлягає скасуванню, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на корегування ІКП, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Так, ухвалою суду від 05.08.2022 витребувано в Головного управління ДПС у Сумській області докази на підтвердження скасування/відкликання оскаржуваної вимоги (відповідні рішення про її скасування, повний витяг з картки платника податків щодо позивача за період з 01.01.2019 по липень 2022 року).

На виконання наведеної ухвали суду, відповідачем не було надано рішення ГУ ДПС у Сумській області про скасування спірної вимоги.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами скасування оскаржуваної вимоги, а тому позовні вимоги в наведеній частині позову підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління ДПС України у Сумській області відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків ОСОБА_1 шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 18178 грн. 93 коп. та внести відповідні зміни про це до інформаційної системи органу доходів і зборів стосовно ОСОБА_1 , в тому числі інтегрованої картки платника податків, облікової картки платника єдиного соціального внеску, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 15.02.2020 заступником начальника управління-начальником Сумського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Сумській області Світланою Солодкою прийнято рішення №72/18-28-24-06 про проведення коригування нарахувань по єдиному внеску (код бюджетної класифікації 71040000) по ОСОБА_1 відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 по справі №480/2850/19 (а.с.25).

Також, судом встановлено, що згідно змісту ІКП станом на 15.02.2022 року обліковується переплата по платежу «Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (код бюджетної класифікації 71040000) в сумі 84 грн. 13 коп. (а.с.24)

Виходячи з вищевикладеного, нарахування по єдиному внеску ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника податків було відкореговано у відповідності до рішення суду від 22.01.2020 по справі №480/2850/19 та відомостей про відображення заборгованості із єдиного внеску відповідно до вимоги Головного управління ДПС у Сумській області №Ф-2039-25 від 20.01.2022 року в матеріалах справи відсутні.

Отже, суд приходить висновку, що вимоги позивача про зобов`язання Головне управління ДПС України у Сумській області відкоригувати загальну суму заборгованості за платежем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платника податків ОСОБА_1 шляхом її зменшення на суму заборгованості у розмірі 18178 грн. 93 коп. та внести відповідні зміни про це до інформаційної системи органу доходів і зборів стосовно ОСОБА_1 , в тому числі інтегрованої картки платника податків, облікової картки платника єдиного соціального внеску не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи положення вказаних норм, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області суму судового збору в розмірі 992,40 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 09.02.2022 № 37043755 (а. с. 14).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області №Ф-2039-25 від 20.01.2022 року.

В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40030, ) суму судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук