Справа № 640/1242/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м. Київ № 640/1242/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України

про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної поліції України (далі по тексту - відповідач, Нацполіція України), у якому просив зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, який надає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років у податковій міліції ДПА та ДФС України з 01 лютого 2002 року по 15 лютого 2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач протиправно не зарахував до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в органах податкової міліції ДПА (ДФС) України з 01 лютого 2002 року по 15 лютого 2019 року, що підтверджується наданими доказами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/1242/20 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому ГУ ПФУ в м. Києві не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки частина друга статті 78 Закону №580-VІІІ містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, які зараховуються поліцейським до стажу служби в поліції, і цей перелік не містить службу в органах ДПСУ, а дії відповідача в межах спірних відносин є правомірними. Також зазначено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки стаж в поліції позивачу встановлено наказом, який є чинним, не скасований, а задоволення позовних вимог без скасування таких наказів є неналежним способом захисту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року відповідачу відмовлено у задоволенні заяви відповідача про звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд адміністративної справи №640/1242/20 Верховним Судом як судом першої інстанції.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 у період з 01 лютого 2000 року по 15 лютого 2019 року проходив службу у податковій міліції відповідно до записів у трудовій книжці; відповідно до послужного списку позивач перебував у наступних військових чи спеціальних званнях: рядовий міліції, рядовий податкової міліції, лейтенант податкової міліції, старший лейтенант податкової міліції, капітан податкової міліції, майор податкової міліції, підполковник податкової міліції.

Наказом ДФС України від 14 лютого 2019 року №44-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, Положення про ДФС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236 звільнено з 15 лютого 2019 року з посади та податкової міліції ДФС України у запас, пункту 64 Положення за підпунктом «х» (за власним бажанням) підполковника податкової міліції ОСОБА_1 ; станом на 15 лютого 2019 року вислуга років складає у календарному обчисленні 21 рік 05 місяців 19 днів.

Відповідно до наказу Нацполіції України від 01 квітня 2019 року №337 о/с «Про особовому складу Департаменту оперативної підтримки» ОСОБА_1 призначено головним інспектором 2-го відділу 2-го управління у порядку просування по службі, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 посадовий оклад у розмірі 3000,00 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 85% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням і надбавки за стаж служби та статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 01 квітня 2019 року - 00 років, 00 місяців, 20 днів.

Листом Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 28 грудня 2019 року №Ш-2446/12/1/2/03-2019 за наслідками розгляду звернення позивача від 17 грудня 2019 року щодо внесення змін до наказу Нацполіції України від 01 квітня 2019 року №337 о/с у частині зарахування часу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, який дає право на отримання надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки повідомлено, що при підготовці наказу від 01 квітня 2019 року №337 о/с позивачу у відповідності до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 01 квітня 2019 року - 00 років 00 місяців 20 днів, до якого зараховано службу в поліції з 12 березня 2019 року по 01 квітня 2019 року, з урахуванням чого підстави для внесення змін у даний наказ відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Згідно зі статтями 1,2 Закону України «Про Національну поліцію» поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Крім того, встановлено, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05 липня 2012 року № 5083-VI, який набрав чинності з 12 серпня 2012 року, серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 (Податкова міліція).

Так, пунктом 348.1 статті 348 Податкового кодексу України визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (пункт 348.2 статті 348 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України Держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законами України «Про Національну поліцію» та «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно статті 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII, який був чинний у період служби позивача у податковій міліції до 19 листопада 2012 року, податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання корупції в органах державної податкової служби та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

У статті 21 вищезазначеного Закону вказано, що податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; запобігає корупції та іншим службовим порушенням серед працівників державної податкової служби; збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням.

А частина перша статті 24 вказаного Закону визначала, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та відповідно статті 26 Закону Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Крім того, Верховний Суд в своїй постанові зазначив, що питання наявності правових підстав для зарахування поліцейському стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції вже досліджувалося Верховним Судом.

Так, 07 жовтня 2020 року Верховний Суд ухвалив постанову в справі № 826/16143/18 за схожих фактичних обставин справи і правового регулювання спірних відносин.

У наведеній постанові, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, Верховний Суд дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Враховуючи зазначене, Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Тож у контексті спірних правовідносин у справі № 380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України і така правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 13 серпня 2021 року у справі №440/1564/20.

За наведеного правового регулювання, ураховуючи правову позицію викладену Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №826/16143/18 та від 13 серпня 2021 року у справі №440/1564/20, колегія суддів Верховного Суду у справі № 280/1546/21 вважає, що стаж служби позивача в податковій міліції підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2021 року по справі № 280/1546/21.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки стажу служби позивача в податковій міліції з 01 лютого 2002 року по 15 лютого 2019 року.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги з виходом за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки стажу служби позивача в податковій міліції з 01 лютого 2002 року по 15 лютого 2019 року та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, який надає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років у податковій міліції ДПА та ДФС України з 01 лютого 2002 року по 15 лютого 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з виходом за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції Державної податкової адміністрації України та Державної фіскальної служби України з 01 лютого 2002 року по 15 лютого 2019 року.

3. Зобов`язати Національну поліцію України (; адреса: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до стажу служби в поліції, який надає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років у податковій міліції Державної податкової адміністрації України та Державної фіскальної служби України з 01 лютого 2002 року по 15 лютого 2019 року.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська