Справа № 640/10510/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Київ №640/10510/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стажу роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988, з дня призначення пенсії, тобто з 03.11.2020.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стажу роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988 є протиправними та такими, що порушують його права на соціальне забезпечення та які призвели до зменшення розміру пенсії позивача, оскільки стаж періоду роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988 підтверджується архівною довідкою від 13.07.2020 №2/164615, яка є належним доказом для підтвердження трудового стажу для призначення пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/10510/21 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 17.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній з позовними вимогами не погоджується та зазначає про те, що листом Управління від 02.02.2021 №2600-0202-8/15344 представнику позивача надано роз`яснення відповідно до поставлених запитань. Так, у роз`ясненнях та у відзиві на позовну заяву відповідачем вказано на те, що оскільки архівна довідка від 13.07.2020 №2/164615 містить дані про заробітну плату, а не про періоди роботи, дана довідка не є підставою для врахування періодів роботи до страхового стажу.

Позивачем 24.06.2021 подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого останній не погоджується з доводами відповідача про те, що архівна довідка від 13.07.2020 №2/164615 містить дані про заробітну плату, а не про періоди роботу та не є підставою для врахування періодів роботи до страхового стажу, оскільки пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, на думку позивача, відповідач у своєму відзиві не довів того факту, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовляючи йому в зарахуванні спірного стажу, діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідача слід зобов`язати провести донарахування пенсії позивачу з 03.11.2020 (дати призначення пенсії) із урахуванням до загального стажу, при обчисленні розміру пенсії, вищезазначених періодів.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 03.11.2020 отримує пенсію за віком відповідно до пункту 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вважає позивач, при призначенні йому пенсії відповідачем не було враховано період його роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988.

Представником позивача на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в мітсі Києві направлено адвокатський запит від 21.01.2021 №474, в якому він просив надати роз`яснення відносно того, чому при призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно заяви про призначення пенсії від 23.11.2020 не враховано до загального стажу, при обчисленні розміру пенсії, період роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988 на підставі архівної довідки від 13.07.2020 №2/164615 та провести донарахування пенсії ОСОБА_1 з моменту призначення із урахуванням до загального стажу, при обчисленні розміру пенсії, періодів роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988 на підставі архівної довідки від 13.07.2020 №2/164615.

Листом від 02.02.2021 №2600-0202-8/15344 відповідач на адвокатський запит від 21.01.2021 №474 повідомив про те, що архівна довідка від 13.07.2020 №2/164615, видана Центральним архівом МО РФ, містить дані про заробітну плату, а не про періоди роботи, а тому дана довідка не є підставою для врахування періодів роботи до страхового стажу.

Позивач, вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стажу роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988, звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами .

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Частиною четвертою статті 1 Закону №1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно з частиною другою статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Разом з тим, пункт 3 Порядку №637 передбачає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що на підтвердження спірного періоду роботи позивачем було надано до пенсійного органу архівну довідку від 13.07.2020 №2/14615, в якій містяться виписки із кадрових наказів та особових рахунків стосовно підтвердження роботи позивача в період з 13.08.1986 по 10.09.1988.

При цьому, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зауважив, що архівна довідка від 13.07.2020 №2/164615, видана Центральним архівом МО РФ, містить дані про заробітну плату, а не про періоди роботи, а тому дана довідка не є підставою для врахування періодів роботи до страхового стажу.

Однак, суд з такими доводами не погоджується та зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення стажу роботи позивача повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або відповідна довідка, в якій зазначено період роботи. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 302/662/17-а від 03.07.2018 року.

З архівної довідки від 13.07.2020 №2/14615 вбачається, що позивач був прийнятий на роботу 13.08.1986 в якості монтажника конструкцій 4 розряду терміном на 2 роки та був звільнений з вказаної посади 10.09.1988 та направлений за місцем проживання.

Вказана архівна довідка містить також посилання на витяги з наказів від 14.08.1986 №191 та від 11.08.1988 №167

Таким чином, стаж роботи позивача в період з 13.08.1986 по 10.09.1988 підтверджується матеріалами справи та записами в довідці від 13.07.2020 №2/14615.

Вирішуючи питання про дату, з якої слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, пенсія за віком позивачу призначена з 03.11.2020.

За наведених обставин, для відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988, з дня призначення пенсії, тобто з 03.11.2020.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, про протиправність дій відповідача, які полягали у неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача з 13.08.1986 по 10.09.1988.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стажу роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988, з дня призначення пенсії, тобто з 03.11.2020.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах та в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" стажу роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 13.08.1986 по 10.09.1988, з дня призначення пенсії, тобто з 03.11.2020.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.