Справа № 640/13528/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Київ № 640/13528/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 16.10.2014 року, складене Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва на підставі Акту № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки, на підставі яких було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає спірне рішення протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.05.2021 року суддею Качуром І. А. прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду від представника відповідача відзив на позовну заяву чи будь-яких пояснень щодо обставин справи не надходив, а відтак суд розглядає справу на підставі тих матеріалів адміністративного позову що подані позивачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року замінено відповідача у справі з Головного управління ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (вул. Шолуденка, 33/19 м. Київ, 04116, ).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 09.09.2014 року по 15.09.2014 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податків до бюджету за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами даної перевірки складено Акт № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року.

Пунктом 1.3.1 загальних положень, описової частини вище зазначеного Акту зазначено, що згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДПА України платник податків фізична- особа ОСОБА_1 не являється засновником (учасником), акціонером, посадовою особою (керівником, головним бухгалтером) юридичних осіб-суб`єктів господарювання.

Відповідно до частини III вище зазначеного Акту, висновки, перевіркою було встановлено порушення Відповідачем-:

- пп. 164.2.17 ст. 164 та пп. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України в наслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 384 849,17 грн.

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік.

Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 1029/26-54- 17-01-17- від 11.09.2014 року, не отримувався Відповідачем.

16.10.2014 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва було складено Податкове повідомлення - рішення форми «Р» №.

Відповідно до повідомлення-рішення:

- збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, професії 11010500 - 385 019 (триста вісімдесят п`ять тисяч дев`ятнадцять) грн. 17 коп.

Про факт проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, складання Акту № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року та винесення Податкового повідомлення - рішення форми «Р» № від 16.10.2014 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва, Позивачу стало відомо 01 лютого 2021 року після ознайомлення з матеріалами судової справи №826/14831/17, за позовом ДПІ про стягнення заборгованості за вказаним повідомленням - рішенням.

Про наявність судового рішення Позивачу стало відомо після отримання інформації про існування невідомого їй виконавчого провадження , укладення договору з Адвокатським бюро Андрія Семенова, перевірки наявності судових справ за Єдиним державним реєстром судових рішень та ознайомлення з матеріалами справи.

Позивач не отримувала Акту перевірки , податкових повідомлень - рішень, судових повісток та судового рішення, оскільки вони направлялися за адресою за якою вона за сімейними обставинами фактично не проживала, а потім була скасована і реєстрація місця проживання.

Справа №826/14831/17, розглядалась Окружним адміністративним судом м. Києва. Після ознайомлення з матеріалами справи на винесене судом рішення судом подана апеляційна скарга. Апеляційний суд визнав причини строку звернення до апеляційного суду поважними , оскільки Позивачу не було відомо про розгляд справи та винесене судом рішення, поновив строк звернення до апеляційного та відкрив провадження за апеляційною скаргою.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року ппеляційне провадження у справі № 826/14831/17 за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 385019,17 грн. - зупинено до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/13528/21.

Оскаржуване рішення позивач вважає такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі також - ПК України) (тут і дали - у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України (далі - у редакції, чинній на момент складання ППР) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Пункт 2 статті 164 ПК України встановлює складові загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 16.10.2014 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що предметом судового розгляду у цій справі є перевірка судом наявності чи відсутності підстав для збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Позивач є фізичною особою та ніколи не займався господарською діяльністю, не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, не отримував доходів які підлягають декларуванню.

Відповідно до п. 5.2 розділу II вище зазначеного Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

В порушення вимог п. 4 п. 6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України №984 від 22.12.2010 року (який діяв на момент складання Акту) Акт № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року не містить систематизованого викладу виявлених під час перевірки порушень норм податкового законодавства, в його тексті не зазначені факти виявлених порушень податкового законодавства з посиланням на первинні або інші документи, що підтверджують наявність зазначених порушень податкового законодавства.

За результатом системного аналізу вимог податкового законодавства, на підставі оцінки наявних у справі доказів окремо та у їх сукупності, суд звертає увагу на те, що висновок про порушення приписів податкового законодавства може ґрунтуватись на належних, допустимих і достатніх доказах і не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач при вирішенні справи не обґрунтовував свою позицію при прийнятті оскаржуваних рішень та не довів її суду шляхом надання належних та достовірних доказів.

Враховуючи зазначені у Порядку вимоги до змісту Акту, які не дотримані Відповідачем, а відтак суд погоджується з твердженням позивача, що взагалі незрозуміло про який дохід йде мова у вище зазначеному Акті.

З урахуванням викладеного, зважаючи на недоведеність правомірності дій відповідача, спірні податкові повідомлення-рішення та рішення прийняті відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (вул. Шолуденка, 33/19 м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 16.10.2014 року, складене Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва на підставі Акту № 1029/26-54-17-01-17- від 11.09.2014 року.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3850,19 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 19 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (вул. Шолуденка, 33/19 м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур