Справа № 640/7745/22
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м. Київ № 640/7745/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом адміністративну справу

за позовомФонду гарантування вкладів фізичних осіб
доШевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №66128342 від 09.05.2022 року, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. в порядку примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2021 року у справі №640/26185/19.

Адміністративний позов обґрунтовано протиправністю постанови державного виконавця про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, як боржником за виконавчим листом, вжито активних дій з повідомлення державного виконавця щодо наявності поважних причин невиконання рішення суду, які останнім не взято до уваги та проігноровано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 16.06.2022 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №66128342. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №66128342 та відзив відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, який, з урахуванням вимог статей 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України у строк до 14.06.2022 року таким чином, щоб у вказану дату витребувані матеріали знаходились у канцелярії суду.

У судове засідання 16.06.2022 року прибув представник позивача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідачем у встановлений ухвалою від 07.06.2022 року строк витребувані документи не подано.

З матеріалів справи судом також встановлено, що заяв, клопотань у порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України про продовження процесуального строку встановленого судом для подання витребуваних доказів, або про неможливість подання доказів, відповідачем не подано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2022 року витребувано повторно у Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №66128342, які подати до канцелярії суду до 01.07.2022 року. Наступне судове засідання призначено на 06.07.2022 року.

Через канцелярію суду 27.06.2022 року відповідачем подано суду клопотання про долучення копій виконавчого провадження №66128342 до матеріалів справи. Водночас, правом на подання відзиву відповідач не скористався.

У судове засідання 06.07.2022 року сторони не прибули.

Керуючись частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося.

Відповідно до частини четвертої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись із відомостями Автоматизованої системи виконавчих провадження, судом встановлено наступне.

26.05.2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №640/26185/19 про зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних скласти і затвердити зміни або доповнення про включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу «Банківська класика» № В10-207415/Т/631459 від 07.08.2014р. укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК».

Стягувачем визначено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ), боржником - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, ).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. від 20.07.2021 року відкрито виконавче провадження №66128342 з примусового виконання виконавчого листа від 26.05.2021 року №640/26185/19, якою зобов`язано боржника виконати виконавчий документ протягом 10 робочих днів.

11.10.2021 року старшим державним виконавцем Красноштан І.Л. складено та направлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Вимогу, якою, з огляду на відсутність у матеріалах виконавчого провадження станом на 11.10.2021 року підтвердження виконання боржником рішення суду, зобов`язано боржника протягом 5 днів надати підтвердження виконання виконавчого документа або обставин, що перешкоджають його виконанню. Зокрема попереджено про застосування штрафних санкцій згідно статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання вимоги без поважних причин.

Листом - відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.10.2021 року №60-14585/21 (вх. 28.10.2021 року №56889) повідомлено старшого державного виконавця Красноштан І.Л. про подання боржником апеляційної скарги на рішення суду у справі №640/26185/19, наявність підстав зупинення виконавчого провадження з огляду на подання апеляційної скарги, докази про що долучено в якості додатку, та що ці обставини боржник вважає поважними причинами для невиконання рішення суду.

Представником стягувача подано заяву 25.04.2022 року (вх. 25.04.2022 року №13816) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить повідомити про вжиті заходи з примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні №66128342, та до якої долучено копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022 року у справі №640/26185/19, якою апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2021 року залишено без змін.

27.04.2022 року старшим державним виконавцем Красноштан І.Л. складено та направлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Вимогу, якою, з огляду на відсутність у матеріалах виконавчого провадження станом на 27.04.2022 року підтвердження виконання боржником рішення суду, ураховуючи, що внаслідок ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022 року у справі №640/26185/19, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2021 року набрало законної сили, зобов`язано боржника протягом 5 днів надати підтвердження виконання виконавчого документа або обставин, що перешкоджають його виконанню. Зокрема попереджено про застосування штрафних санкцій згідно статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання вимоги без поважних причин.

04.05.2022 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб направлено старшому державному виконавцю Красноштан І.Л. лист №60-39-93/22 «Про відкладення провадження виконавчих дій», в якому на вимогу виконавця повідомлено, що станом на 04.05.2022 року боржником вживаються заходи щодо виконання судового рішення у справі №640/640/26185/19 в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, посилаючись на указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, яким введено на території України воєнний стан з 24.02.2022 року та Положення «Про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються», яке затверджено рішення Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2017 року за №3711, боржником зазначено, що для виконання судового рішення, яке набрало законної сили, останньому потрібно більше часу, ніж встановлено державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, боржник просить державного виконавця відкласти проведення виконавчих дій на строк до 10 робочих днів.

Постановою старшого державного виконавця Красноштан І.Л. від 09.05.2022 року накладено на боржника штраф у розмірі 5 100 грн., що, з мотивувальної частини постанови, обґрунтовано невиконанням боржником рішення суду станом на 04.05.2022 року, що встановлено з відповіді боржника на вимогу виконавця.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виключенням з Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника ПАТ КБ «Євробанк» у зв`язку із закінченням виконавчого провадження №64528298, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 5 частиною першою статті 3 Закону №1404 передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Вимогами статті 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404 заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, абзацом 1 частини четвертої статті 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною четвертою статті 19 Закону №1404 передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Статтею 63 Закону №1404 встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною першою статті 75 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а.

Отже, слід дійти висновку, що постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Суд зауважує, що під час примусового виконання рішення активні дії щодо виконання рішення суду мають вчинятися не лише боржником, але й виконавцем в межах повноважень.

Постанова про накладення штрафу є своєрідним примусовим заходом для боржника, водночас, така постанова має бути вмотивованою.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішення суду, на підставі якого видано виконуваний відповідачем виконавчий лист, набрало законної сили 21.01.2022 року, з огляду на що, підлягало виконанню боржником - Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

В свою чергу, на виконання Вимоги виконавця від 27.05.2022 року боржником подано лист-клопотання від 04.05.2022 року №60-39-93/22, яким позивачем хоч і повідомлено про невиконання рішення суду, в той же час, суд буру до уваги що цим листом й заявлено клопотання про відкладення проведення виконавчих дій на підставі статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», вказавши відповідні підстави.

Так, відповідно до статті 32 Закону №1404 за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Отже, клопотання про відкладення виконавчих дій з причин, вказаних позивачем у листі від 04.05.2022 року №60-39-93/22 підлягало вирішенню відповідачем та передувало розгляду питання щодо наявності підстав для накладення штрафу, оскільки із змісту вказаного листа висновується, що обставини, які позивач вважає поважними підставами невиконання рішення суду пов`язані із підставами для відкладення виконавчих дій.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження доказів розгляду клопотання про відкладення виконавчих дій з підстав, вказаних у листі позивача від 04.05.2022 року №60-39-93/22 не містить, крім того, відомостей про таке клопотання та результати його вирішення не містить й мотивувальна частина оскаржуваної постанови від 09.05.2022 року про накладення штрафу.

Зокрема, відповідачем не надано оцінку підставам, які позивач вважає поважними причинами не виконання рішення суду у встановлений відповідачем строк.

Отже, на переконання суду, встановлені у справі обставини свідчать про передчасність винесеної постанови про накладення штрафу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не обґрунтовано винесено оскаржувану постанову від 09.05.2022 року про накладення штрафу.

Виходячи з положень частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейським судом з прав людини в пункті 40 рішення зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі «Глоба проти України» відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява №59498/00, пункт 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, пункт 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 07.06.2005 року у справі «Фуклев проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

В пункті 27 рішення у справі «Глоба проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Отже, оцінюючи процедуру винесення оскаржуваної постанови у межах виконавчого провадження №66128342, суд дійшов висновку, що постанова від 09.05.2022 року про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що за подання позову Фондом гарантування вкладів фізичних осіб сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 23.05.2022 року №1527.

З огляду на задоволення позовних вимог, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 271, 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП №66128342 від 09.05.2022 року, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. в порядку примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2021 року у справі №640/26185/19.

3. Стягнути на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) сплачену суму судового збору у розмірі 2 481, 00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17);

Відповідач: Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110).

Повне рішення складено 06.07.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна