Справа № 640/11390/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Київ № 640/11390/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250»
доУправління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Центральна, буд. 1) з позовом до Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації (, 01196, м. Київ-196, площа Лесі Українки, 1), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації, щодо складання акту від 16.03.2021 про виявлені порушення умов «Договору №67.2014» від 25.06.2014 про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (маршрут №389 «Гостомель (крохмальний з-д) - Київ АС «Дачна») відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваних дій відповідача щодо складення акта перевірки про виявлені порушення умов договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, укладеного з Київською обласною державною адміністрацією, оскільки уважає, що фактично було проведено його позачергову перевірку, підстави для чого, передбачені вищевказаним договором, були відсутні. Також позивач уважає, що у відповідача відсутні повноваження щодо проведення його перевірки, оскільки такими повноваженнями наділена Укртрансбезпека та її територіальні органи. Вказані у вищевказаному акті факти невиконання позивачем умов договору не відповідають дійсності та надумані відповідачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, хоча належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Між позивачем та Київською обласною державною адміністрацією укладено договір від 25.06.2014 №67.2014 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №387 «Озера - Київ АС «Дачна» та №389 «Гостомель (крохмальний з-д) - Київ АС «Дачна» строком на 5 років.

05.07.2019 додатковою угодою №198 вказаний договір було продовжено ще строком на 5 років, тобто до 25.06.2024 шляхом викладення договору у новій редакції.

16.03.2021 відповідачем здійснено заходи щодо перевірки виконання ТОВ «Ірпінське АПТ 13250» умов договору від 25.06.2014 №67.2014.

За наслідками указаної перевірки головним спеціалістом відділу контролю здійснення пасажирських перевезень Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації Печенєвським В.С. складено акт від 16.03.2021 про виявлені порушення умов договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, укладеного Київською обласною державною адміністрацією з перевізником, яким зафіксовано виявлені в ході перевірки порушення умов договору, а саме пунктів:

- п.1.2 - зазначений на трафаретах маршрут слідування не відповідає затвердженій схемі руху;

- п.1.2 - порушення протиепідемічних заходів водієм, посадка та перевезення пасажирів без захисних масок;

- п.п.2.3.12 - не видача квитків пасажирам;

- п.п.2.3.21 - зміна транспортного засобу без повідомлення Організатора;

- п.п.2.3.11 - відсутні відомості про автомобільного перевізника та страховика;

- п. 1.2 - відсутнє нагадування про використання захисних масок.

До акту долучено 3 фото, на якому зображені: маршрутний автобус з державним номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, із розміщеним на лобовому склі трафаретом маршрутного слідування, на якому видно, зокрема номер маршруту 389 та технічній паспорт на вказаний автомобіль з обох сторін.

Як вбачається із акта, перевірка проводилася за участі спеціаліста відділу контролю здійснення пасажирських перевезень Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації Москаленка М.А. та в присутності представника перевізника.

Акт підписаний вищевказаними посадовими особами Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації, представник перевізника - водій згаданого транспортного засобу від підпису акта відмовився, що належним чином підтверджено в акті.

На підставі указаного акту відповідач направив на адресу позивача лист-повідомлення від 23.03.2021 №01-08-21/550 «Про усунення виявлених порушень умов договору», в якому указав виявлені перевіркою порушення та відповідно до пункту 4.16 договору від 25.06.2014 №67.2014 зобов`язав їх усунути у строк до десяти робочих днів з моменту отримання цього листа, про що повідомити Управління.

Не погоджуючись із вищевказаним актом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі також - Закон №2344) органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Частиною дванадцятою та чотирнадцятою цієї ж статті визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 7 Закону №2344 визначено, що забезпечення організації пасажирських перевезень покладається:

- на міжнародних автобусних маршрутах загального користування - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

- на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

- на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації;

- на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, - на районні державні адміністрації;

- на автобусному маршруті загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт «Бориспіль» - на Київську міську державну адміністрацію;

- на міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відтак, Київська обласна державна адміністрація наділена повноваженнями щодо організації пасажирських перевезень на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути).

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі також - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Згідно зі статтею 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 31 Закону № 2344-III відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Як встановлено судом, між позивачем та Київською обласною державною адміністрацією (далі також - організатор) укладено договір від 25.06.2014 №67.2014 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі також - договір) та додаткову угоду до цього договору від 05.07.2019 №198.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов цього договору, а саме:

- пункту 1.1 Київська обласна державна адміністрації надала позивачу як перевізнику право на здійснення перевезень пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування №387 «Озера - Київ АС «Дачна» та №389 «Гостомель (крохмальний з-д) - Київ АС «Дачна»;

- пункту 1.2 перевізник взяв на себе зобов`язання забезпечити якісні, безпечні та в повному обсязі перевезення пасажирів, виконує вимоги законодавства України, нормативно-правових актів, що регулюють діяльність пасажирського транспорту, умов перевезень, визначених організатором та цим договором;

- пункту 2.3.11 перевізник зобов`язався забезпечувати наявність в транспортних засобах та у водії (кондукторів), які працюють на маршруті, передбачену законодавством документацію, а саме: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, шляхові листи (за наявності), поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, належним чином завірені копії цього договору, схеми маршруту, завіреного організатором розкладу руху, квитково-облікову документацію, квитки встановленого зразка (відповідно до наказу міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 №503 «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування») та іншу необхідну документацію, передбачену законодавством;

- пункту 2.3.12 перевізник зобов`язаний своєчасно, до відправлення автобуса від зупинки, отримувати плату за проїзд з обов`язковою видачею пасажирам квитків встановленого зразка;

- пункту 2.3.16 перевізник взяв на себе зобов`язання забезпечити безкоштовний проїзд пільгових категорій громадян згідно з чинним законодавством.

Водночас пунктами 2.2.1 та 2.2.2 договору передбачено, що організатор має право вимагати від перевізника належного виконання зобов`язань за цим договором та здійснювати перевірку дотримання перевізником умов даного договору, норм чинного законодавства, в тому числі із залученням представників відповідних органів державної влади.

Відповідно до пункту 4.1 договору контроль за виконанням перевізником умов договору здійснюється організатором.

За змістом пункту 4:

- контроль за виконання перевізником умов договору здійснюється організатором (пп.4.1);

- контроль здійснюється, окрема шляхом: перевірок на відповідність умовам договору та достовірності інформації, яка подається перевізником підпункт 4.2.1); виїзних перевірок виконання перевізником умов договору (пп.4.2.4);

- організатор має право здійснювати чергові та позачергові перевірки дотримання умов договору (п.4.3);

- чергові перевірки дотримання умов договору здійснюються організатором на підставі графіку перевірок виконання умов договорів, затвердженого організатором. Графік перевірок виконання умов договорів затверджується організатором на кожен квартал поточного року (п.4.5);

- про проведення чергової перевірки умов договору організатор попереджає перевізника у порядку, передбаченому п.8.8 договору, не пізніше як за 10 календарних днів до запланованої дати проведення перевірки (п.4.6);

- про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається (п.4.7).

Згідно з пунктом 4.11 договору перевірки дотримання умов цього договору здійснюються організатором: у місцях зберігання транспортних засобів перевізника та їх випуску на маршруті; на маршруті; безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезень пасажирів; за допомогою автоматизованої системи диспетчерського управління пасажирським автомобільним транспортом.

В пункті 4.12 договору зазначено, що виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання або неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються представниками організатора в акті (узгоджена сторонами форма ату є додатком до цього договору).

Аналіз викладених положень договору дає підстави суду дійти висновку, що Київська обласна державна адміністрація відповідно до умов договору має право здійснювати чергові та позачергові перевірки позивача, які в тому числі можуть бути виїзними та невиїзними, за наслідками якої у разі виявлення порушень умов договору складається акт.

Розпорядженням від 11.06.2015 №198 «Про проведення перевірок виконання умов договорів, укладених Київською обласною державною адміністрацією з перевізниками, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування» Київська обласна державна уповноважила Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації функції контролю та проведення перевірок виконання умов вищевказаних договорів.

У позовній заяві позивач визнав, що 05.08.2020 Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації змінило свою назву на Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації в установленому порядку було наділене функціями контролю та проведення перевірок виконання умов договорів, укладених Київською обласною державною адміністрацією з перевізниками, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, зокрема й виконання позивачем умов договору від 25.06.2014 №67.2014. Отже, доводи позивача про відсутність у відповідача повноважень здійснювати перевірку дотримання ним умов вищевказаного договору є необґрунтованими та не заслуговують на увагу суду.

Наразі відповідач стосовно позивача діяв не як суб`єкт контролю відповідно до положень Закону України №2344-III, а реалізував свої права як учасник (сторона) договору, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.11.2018 у справі №826/13869/17.

Здійснення відповідачем контролю щодо виконання позивачем умов договору, укладеного з Київською обласною державною адміністрацією, не охоплюється поняттям державного контролю, повноваженнями щодо здійснення якого надані Укртрансбепеці та її територіальним органам, тому у спірних правовідносинах не підлягає застосуванню Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Суд звертає увагу, що в акті від 16.03.2021 не зазначено якого саме виду перевірку позивача проведено відповідачем - чергову чи позачергову.

Проаналізувавши зміст вищевказаного акту від 16.03.2021 та відсутність доказів щодо повідомлення позивача про проведення чергової перевірки не пізніше як за 10 календарних днів до запланованої дати проведення перевірки, як це передбачено в пункті 4.6 договору, суд дійшов висновку, що мала місце саме позачергова перевірка позивача.

Беручи до уваги фото автотранспортного засобу у момент здійснення автомобільних перевезень та обставини, викладені у вищевказаному акті, також суд дійшов висновку, що мала місце саме виїзна позачергова позивача.

Пунктом 4.8 договору визначено перелік випадків здійснення організатором позачергових перевірок дотримання умов договору, який є вичерпним. Так, позачергові перевірки дотримання умов договору здійснюються організатором у випадках:

- подання перевізником заяви організатору про здійснення перевірки дотримання умов договору, заяви про зміну умов договору (пп.4.8.1);

- виявлення факту подання перевізником недостовірних або не в повному обсязі даних, які перевізник зобов`язаний подавати відповідно до умов договору (пп.4.8.2);

- перевірки виконання перевізником листів-повідомлень про усунення виявлених порушень умов договору, виданих за результатами проведення чергових, позачергових перевірок та дотримання умов договорів щодо готовності роботи у весняно-літній та/або осінньо-зимовий період (пп.4.8.3);

- надходження звернень фізичних та/або юридичних осіб та/або органів державної влади або місцевого самоврядування про порушення перевізником умов договору (пп.4.8.4);

- неподання у встановлений термін перевізником документів та/або інформації, обов`язок подання яких передбачений умовами цього договору, без поважних причин (п.4.8.5).

У ході судового розгляду справи судом не встановлено існування жодної з підстав, визначених пунктом 4.8 договору, для проведення позачергової перевірки дотримання позивачем умов договору, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами позивача про протиправність такої перевірки.

Згідно з усталеною правовою позицією, неодноразово висловленою як Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14, так і в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №821/1157/16, від 05.02.2019 у справі №2а-10138/12/2670, від 04.02.2019 у справі №807/242/14, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Наразі позивачем оскаржуються дії відповідача щодо складання акта від 16.03.2021, що мали місце у ході проведення його позачергової перевірки.

Оскільки така позачергова перевірка позивача проведена відповідачем протиправно, то, на переконання суду, дії відповідача щодо складення вищевказаного акту також є протиправними.

Встановлених судом обставин достатньо для визнання протиправними дій відповідача щодо складення цього акта, тому решті доводам позивача суд не надає оцінки.

Згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01), «Проніна проти України» (заява №63566/00), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 у справі № 420/2921/19.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваних дій, тому підстави для визнання його протиправним і скасування у суду відсутні.

Підсумовуючи викладене вище суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Центральна, буд. 1) - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації, щодо складання акту від 16.03.2021 про виявлені порушення умов «Договору №67.2014» від 25.06.2014 про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (маршрут №389 «Гостомель (крохмальний з-д) - Київ АС «Дачна») відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250».

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Центральна, буд. 1) судовий збір у сумі 2270 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації (, 01196, м. Київ-196, площа Лесі Українки, 1).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа