Справа № 640/19215/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2022 року 11:50 № 640/19215/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,

33/19)

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

за участю:

представника позивача - Ткаченко І.В.,

представника відповідача - не прибув,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у місті Києві №54533-13 від 08 грудня 2020 року.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що податкова вимога надіслана була на адресу, яка не є податковою адресою ОСОБА_1 .

Також позивач стверджувала, що договір оренди земельної ділянки уклала лише задля того, щоб нею користуватися як власник нежитлової будівлі. Однак, в подальшому, нежитлова будівля, яка розташована на цій земельній ділянці, вибула із користування позивача поза її волею. Відповідно, в момент переходу права власності на нежитлову будівлю припинилось право користування на земельну ділянку, а відповідно і обов`язок щодо сплати орендної плати з фізичних осіб припинився.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача повідомив про відсутність підстав для скасування оскаржуваної податкової вимоги, оскільки прийнята вона обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин справи.

У додаткових письмових поясненнях представник позивача зазначила, що після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже саме новий власник має сплачувати орендну плату або плату за землю.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 08 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у місті Києві сформовано податкову вимогу №54533-13, згідно якої за ОСОБА_1 обліковується загальна сума податкового боргу станом на 07 грудня 2020 року в розмірі 6 858 519,31 грн., в т.ч. 6 623 269,66 грн. за основним платежем та 235 249,65 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Незгода позивача із вказаною податковою вимогою зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, на дату прийняття оскаржуваної вимоги).

Згідно підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

У свою чергу, згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно вимог пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Крім того, розділом ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за №902/30770 (надалі по тексту також - Порядок №610, в редакції станом на дату прийняття вимоги) передбачено, що податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Враховуючи вищевказане та виходячи з аналізу вищенаведених норм, підставою для формування та направлення контролюючим органом податкової вимоги платнику податків є встановлення відповідної обставини, зокрема, платником податків не сплачено узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки, або ж грошового зобов`язання, самостійно визначеного у податковій(их) декларації(ях).

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відтак, за чинним податковим законодавством податкова вимога надсилається податковим органом платнику податків у разі несплати ним податкового боргу, тобто узгодженого податкового зобов`язання.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Положеннями пунктів 42.2, 42.5 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як повідомив представник позивача та вбачається з наявних матеріалів справи, розмір податкового боргу в загальній сумі 6 858 519,31 грн. визначено з врахуванням прийнятих податкових повідомлень-рішень, зокрема:

- №50811-1305 від 29 травня 2017 року про донарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1 669 170,78 грн.;

- №79145-1305-2659 від 27 квітня 2018 року про донарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1 669 170,78 грн.;

- №-2615 від 26 квітня 2019 року про донарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1 642 464,05 грн.;

- № від 24 травня 2019 року про донарахування ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20 % «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 235 249,65 грн.;

- №77771-3313-2615 від 07 квітня 2020 року про донарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1 642 464,05 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що податкове повідомлення-рішення №79145-1305-2659 від 27 квітня 2018 року надіслано на адресу позивача та отримано нею 24 липня 2018 року, про що міститься відповідна відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №083.

Обізнаність позивача у 2019 році про прийняття податкового повідомлення-рішення № від 24 травня 2019 року підтверджується змістом рішення про результати розгляду скарги Державної фіскальної служби України від 26 червня 2019 року, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Крім того, відповідно до листа Головного управління ДПС у місті Києві від 09 червня 2021 року №58587/6/26-15-24-09-18 повідомлено, що Головним управлінням ДПС у місті Києві сформоване податкове повідомлення-рішення по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) за 2020 рік від 07 квітня 2020 року №77771-3313-2615 на суму 1 642 464,05 грн., яке надіслане платнику податків ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення №370 та отримане адресатом 21 серпня 2020 року.

Також, судом із відомостей, наявних у КП «ДСС» та наданих податковим органом у справі №640/13616/21 встановлено, що податкове повідомлення-рішення №50811-1305 від 29 травня 2017 року надіслано контролюючим органом ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку листом з рекомендованим повідомленням про вручення №567 та дане відправлення не вручено з підстав «закінчення встановленого строку зберігання».

Також, податкове повідомлення-рішення №-2615 від 26 квітня 2019 року про донарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання «Орендна плата з фізичних осіб» у розмірі 1 642 464,05 грн. надіслано позивачу 14 червня 2019 року та зазначене відправлення №877 повернено відправнику з підстав, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Наведені вище обставини підтверджують факт надсилання позивачу податкових повідомлень-рішень, на підставі яких сформовано суму спірної податкової вимоги, а також факт отримання частини із них позивачем (зокрема, №79145-1305-2659 від 27 квітня 2018 року, № від 24 травня 2019 року, від 07 квітня 2020 року №77771-3313-2615), що в силу вимог статті 42 Податкового кодексу України вважається, що документ вручений належним чином.

При цьому, позивачем не заперечується факт обізнаності його про вказані податкові повідомлення-рішення.

Твердження позивача, наведені як підстава адміністративного позову, в основному зводяться до незгоди із обставинами та підставами прийняття податкових повідомлень-рішень, узгоджені суми яких сформували податковий борг.

Водночас, суд наголошує, що в межах даного судового розгляду суд надає оцінку лише обставинам наявності чи відсутності у позивача узгодженого податкового боргу на день винесення спірної вимоги, а не наявність боргу, підставам його виникнення, а також його розміру, у зв`язку з чим судом не досліджується та не оцінюється в межах справи наявність чи відсутність обов`язку сплачувати визначені податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання тощо.

В той же час, жодних тверджень та доводів стосовно того, що визначена спірною податковою вимогою сума податкового боргу не набула статусу узгодженого на дату її формування позивачем не наведено.

В частині посилання позивача на те, що надіслана податкова вимога та податкові повідомлення-рішення на адресу, за якою ОСОБА_1 не зареєстрована, суд зазначає наступне.

Вимогами пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктами 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

У відповідності до розділу ІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, зареєстроване наказом Міністерством фінансів України від 29 вересня 2017 року №822, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2017 року за №1306/31174) усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Згідно розділу VI Положення №822 фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

Так, відповідно до Інформації про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА від 29 травня 2018 року №1383469, місце проживання ОСОБА_1 з 08 вересня 2017 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , приватний будинок.

Також згідно з даними Реєстру територіальної громади міста Києва, ОСОБА_1 вибула з проживання 08 вересня 2017 року з адреси: АДРЕСА_3 та з 08 вересня 2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , приватний будинок.

Відтак, повністю узгоджуються з нормами чинного законодавства дії контролюючого органу щодо надіслання позивачу податкового повідомлення-рішення №50811-1305 від 29 травня 2017 року у липні 2017 року на адресу: АДРЕСА_3 , а з 08 вересня 2017 року всіх податкових повідомлень-рішень на адресу: АДРЕСА_2 , приватний будинок.

При цьому, наявними матеріалами справи підтверджується отримання за адресою АДРЕСА_2 , приватний будинок поштової документації позивачем, як-то податкові повідомлення-рішення №79145-1305-2659 від 27 квітня 2018 року, № від 24 травня 2019 року, від 07 квітня 2020 року №77771-3313-2615.

Суд також звертає увагу на доводи позивача, що про оскаржувану податкову вимогу вона дізналась у зв`язку з поданням контролюючим органом адміністративного позову про стягнення податкового боргу. Однак, в даному позові вказано адресу ОСОБА_1 саме: АДРЕСА_2 , приватний будинок, що додатково, на думку суду, свідчить про отримання позивачем кореспонденції за вказаною адресою.

Додатково суд враховує, що позивачем надано до суду копії сторінок паспорту нечитабельної якості та вибірково, тобто копії не всіх сторінок.

Водночас, судом встановлено обставини, підтверджені відповідними доказами, які спростовують доводи про те, що з 08 вересня 2017 року адресою проживання є АДРЕСА_3 .

Крім того, на думку суду, навіть порушення порядку надіслання податкової вимоги не підтверджує безпідставності її прийняття.

В частині наданих позивачем доказів щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 07 квітня 2020 року №77771-3313-2615, суд враховує, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду прийнята лише 18 січня 2022 року. При цьому, до суду позивач стосовно оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення звернувся у червні 2021 року, тобто після формування спірної податкової вимоги.

При цьому, у відповідності до вимог підпункту 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Дані обставини свідчать про те, що станом на дату прийняття оскаржуваної податкової вимоги сума податкового зобов`язання, визначеного нею, була узгодженою.

З огляду на вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вимогами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень виконано обов`язок доказування правомірності прийняття спірного рішення.

З урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук