Справа № 380/10651/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року

справа №380/10651/22

провадження № П/380/10733/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чаплик І.Д., при секретарі судового засідання Посмітюх К.Т., розглянув в порядку відкритого судового засідання у місті Львові адміністративну справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови, -

у судове засідання сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, -

встановив:

Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. А. Богомольця, 10 ) звернулось до суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13 ), в якому просить:

визнати протиправними дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 18.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. ВП № 65754991;

скасувати постанову від 18.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. ВП№ 65754991.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 10.06.2021 відкрито виконавче провадження №65754991 на підставі виконавчого листа №380/6952/20 від 26.02.2021, виданого Львівським окружним адміністративним судом. Однак, позивачем в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження (10.06.2021) добровільно виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/6952/20, оскільки на його виконання МВС листом від 02.04.2021 (вих. №В- 7902/22) направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку № 22/6-1364 від 30.03.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що в даному випадку, державним виконавцем жодних дій спрямованих на примусове виконання рішення суду не здійснено, а фактичне виконання рішення суду відбулося без участі виконавчої служби, що вказує на відсутність підстав до стягнення виконавчого збору. Відтак, з врахуванням наведених обставин позивач вважає прийняту відповідачем постанову про стягнення виконавчого збору протиправною.

Ухвалою суду від 10.08.2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

12.08.2022 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, у зв`язку чим ухвалою суду від 17.08.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження згідно із правилами, встановленими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 22.08.2022; зобов`язано відповідача надати суду завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 65754991.

На виконання вимог ухвали суду 18.08.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, та копії витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження №65754991. Відзив обгрунтований тим, що після з`ясування обставин щодо добровільного виконання позивачем рішення суду відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.08.2022, а ностанова про стягнення виконавчого збору від 10.06.2021 була відкликана з виконання ДКСУ 30.08.2021 листом №20.1/В-7/65754991. Однак, не погоджуючись з прийнятим рішенням державного виконавця Врублевський А.Й. звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною постанови про закінчення виконавчого провадження 65754991, за результатами розгляду якої на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022, державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №65754991 від 27.05.2022 для з`ясування обставин щодо включення до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 30.03.2021 № 22/6-1364 усіх додаткових видів грошового забезпечення. В подальшому державним виконавцем вчинялись дії по встановленню наявності чи відсутності підстав для включення й усіх інших додаткових видів грошового забезпечення. Вважає, що державний виконавець діяв згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В судове засідання 22.08.2022 представники сторін до суду не з`явилися,

Згідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення сторін, подання відповідачем витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження, а також той факт, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без участі представників сторін, враховуючи скорочений, десятиденний строк, на розгляд цієї категорії справ.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_1 , 10.06.2021 державним виконавцем Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65754991 з примусового виконання виконавчого листа №380/6952/20, виданого 26.02.2021 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 19.11.2019 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру його пенсії із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення. Цією постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Також, 10.06.2021 винесено постанову про стягнення виконавчого збору №65754991 з МВС України у розмірі 24 000 грн. 16.07.2021 постанову про стягнення виконавчого збору направлено до Державної казначейської служби України на виконання.

Судом також встановлено, що МВС України підготовлено та листом від 02.04.2021 № В-7902/22-2021 надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення від 30.03.2021 № 22/6-1364, тобто до відкриття виконавчого провадження.

30.08.2021 до відповідача від Міністерства внутрішніх справ України надійшла заява про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2021 №12/6-5017 у зв`язку з виконанням рішення до відкриття виконавчого провадження. Зокрема, позивачем повідомлено, що на виконання рішення суду, Міністерством внутрішніх справ України підготовлено та направлено до Головного управління ПФУ у Львівській області довідку станом на 19.11.2019 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 від 30.03.2021 № 22/6-1364 та з подальшому надіслано органу пенсійного забезпечення листом від 02.04.2021 № В-7902/22.

30.08.2021 головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.08.2022. Копію постанови надіслано сторонам виконавчого провадження та до суду.

30.08.2021 листом №20.1/В-7/65754991 постанова про стягнення виконавчого збору від 10.06.2021 була відкликана з виконання ДКСУ.

В подальшому, не погоджуючись з прийнятим рішенням державного виконавця ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною постанови про закінчення виконавчого провадження №65754991.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 380/15699/21 ОСОБА_2 відмовлено в позові.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі №380/15699/21 скасовано та прийнято нове, яким визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.08.2021 ВП № 65754991.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022, державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №65754991 від 27.05.2022.

Підставою для відновлення виконавчого провадження були висновки, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022, де суд зокрема зазначив про передчасність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки державному виконавцю необхідно встановити чи до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 30.03.2021 № 22/6-1364 включено усі додаткові види грошового забезпечення.

01.07.2022 МВС надіслало до державного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження (вих. № 12/6-714) разом із доданою до заяви копією довідки МВС від 30.03.2021 № 22/6-1364.

Державним виконавцем перевірено наявність чи відсутність підстав для включення додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, щодо вимог стягувача включити до складу грошового забезпечення у довідці доплату за службу в нічний час, надбавку за службу в умовах режимних обмежень та індексацію грошових доходів. Зокрема, з`ясовано, що ОСОБА_1 надбавка за службу в умовах режимних обмежень під час проходження служби не встановлювалась та її виплата не проводилась, що підтверджується грошовим атестатом та довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням). Таким чином, державним виконавцем встановлено наявність усіх видів основних чи додаткових видів грошового забезпечення, які повинні включатись до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , а відтак рішення суду виконано повністю.

18.07.2022 головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

18.07.2022 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору №65754991 в розмірі 24000 грн. та направлено її на виконання до ДКСУ.

Позивач не погодився із вказаною постановою про стягнення виконавчого збору та неправомірними діями державного виконавця в зв`язку з добровільним виконанням рішення суду та оскаржив їх в судовому порядку.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частини перша статті 27 Закону №1404-VIII).

За приписами підпунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 цього Закону виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону № 1404-VIII ).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Положеннями статей 40, 42 наведеного Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, частиною третьою статті 40 цього Закону встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 8 травня 2018 року у справі №П/811/482/17, від 23 квітня 2020 року у справі №821/1159/17, зазначаючи, що аналіз положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

З наведеного суд приходить до висновку, що виконання судового рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та невжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, є умовами для звільнення від стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що на виконання виконавчого листа №380/6952/20, виданого 26.02.2021 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , МВС України підготовлено та листом від 02.04.2021 № В-7902/22-2021 надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення від 30.03.2021 № 22/6-1364.

Постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята державним виконавцем 10.06.2021, тобто МВС України добровільно виконано рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Судом також встановлено, що у межах виконавчого провадження №65754991 державним виконавцем не вживалися заходи примусового виконання рішення суду, які передбачені статтею 10 Закону №1404-VIII,

Так, постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.08.2022, яка в подальшому була скасована, прийнята державним виконавцем на підставі заяви Міністерства внутрішніх справ України про закінчення виконавчого провадження від 29.08.2021 №12/6-5017 у зв`язку з виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для відновлення виконавчого провадження згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022 були висновки суду про передчасність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки державному виконавцю необхідно встановити чи до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 30.03.2021 № 22/6-1364 включено усі додаткові види грошового забезпечення. Тобто, суд не зробив висновків щодо невиконання рішення суду боржником, а лише зазначив про передчасність закінчення виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем не перевірено повноту виконання рішення суду.

Після відновлення виконавчого провадження 27.05.2022 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022, державним виконавцем здійснювались заходи щодо перевірки про включення до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 30.03.2021 №22/6-1364 усіх додаткових видів грошового забезпечення, що відповідає вимогам статті 18 Закону №1404-VIII, за змістом якої виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII).

Також, відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що дії державного виконавця по перевірці виконання рішення суду полягали виключно в аналізі норм законодавства та фактичних обставин справи, які були викладені МВС України в заяві від 01.07.2022 про закінчення виконавчого провадження (вих. № 12/6-714) та доданих до заяви копії довідки МВС України від 30.03.2021 № 22/6-1364 та листа Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України.

Аналіз наведених обставин свідчить про те, що у межах виконавчого провадження №65754991 державним виконавцем не вживалися заходи примусового виконання рішення суду, а фактичне виконання рішення суду відбулося без участі виконавчої служби.

Доводи відповідача про те, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022, державним виконавцем вчинялись заходи щодо перевірки включення до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 30.03.2021 № 22/6-1364 усіх додаткових видів грошового забезпечення не свідчить про вжиття державним виконавцем заходів для примусового виконання рішення суду, оскільки такі заходи не вплинули на виконання рішення суду боржником. Зміни до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 30.03.2021 № 22/6-1364 за час здійснення виконавчого провадження внесені не були. Державним виконавцем лише встановлено відсутність підстав для включення додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, щодо вимог стягувача включити до складу грошового забезпечення у довідці доплату за службу в нічний час, надбавку за службу в умовах режимних обмежень та індексацію грошових доходів, тобто встановлено наявність усіх видів грошового забезпечення, які повинні включатись до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , а відтак підтверджує факт добровільного виконання боржником рішення суду в повному обсязі. Вказані дії державного виконавця не є заходами примусового характеру, які вчинялися для виконання рішення суду, не вплинули і не змінили виконання рішення суду боржником, а є лише способом перевірки такого виконання рішення суду, що є обов`язковим перед закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність в спірному випадку підстав для стягнення виконавчого збору з боржника, оскільки рішення суду ним добровільно виконано в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, а в межах виконавчого провадження державним виконавцем не вживались заходи з примусового виконання рішення суду.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, суд дійшов висновку про те, що дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 18.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. ВП № 65754991 є протиправними, а постанова від 18.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. ВП№ 65754991 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.. Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Відтак, беручи до уваги, що позивач в даній справі виступає не як суб`єкт владних повноважень а як сторона виконавчого провадження, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2481,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 287, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 18.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. ВП № 65754991.

Скасувати постанову від 18.07.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн. ВП № 65754991.

Стягнути на користь Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. А. Богомольця, 10 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст.287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чаплик І.Д.