Справа № 640/24537/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Київ №640/24537/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб Київської міської прокуратури
простягнення коштів
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Київської міської прокуратури, у якому просив суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат за період із 1 лютого 2016 року по 24 січня 2018 року у розмірі 46805,26 грн., спричинених діями по безпідставному накладенню арешту Київською міською прокуратурою;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 480000,00 грн., спричинену діями по безпідставному накладенню арешту Київською міською прокуратурою;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму інфляційних втрат за період із 24.01.2018 року по 01.07.2021 року у розмірі 40412,66 грн.;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму за користування чужими коштами за період із 24.01.2018 року по 01.07.2021 року у розмірі 16387,60;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму упущеної вигоди за період із 24.01.2018 року по 01.07.2021 року у розмірі 76475,45 грн.;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 внаслідок бездіяльності по неповерненню гарантованої суми вкладу суму моральної шкоди у розмірі 480000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що станом на день звернення до суду з даним позовом Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Контракт» із затримкою, а відтак позивач має право на стягнення з Фонду 3% річних, інфляційних витрат та пеню за час прострочення зобов`язання з виплати гарантованого відшкодування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, а свої обов`язки відповідач здійснює на підставі Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), який є спеціальним. Отже, Фонд не платить за власний рахунок неустойку, штрафи, пеню, інфляційні, річні та інше за неналежне виконання чи невиконання Банком зобов`язань перед своїми кредиторами.

Представник Київської міської прокуратури подав клопотання про закриття провадження у справі, в якому зіслався на той факт, що Київською міською прокуратурою не порушено прав позивача, а тому відсутній спір між позивачем та Київською міською прокуратурою.

Проте, дане клопотання суд залишає без задоволення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач вважає його право на отримання відшкодування за банківським правом також було порушено Київською міською прокуратурою, а тому суд надаватиме оцінку даним обставинам при розгляді справи по суті.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду у справі №826/16570/18 23 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" щодо визнання нікчемним правочину (договору) про надання зворотної тимчасової допомоги від 04.09.2015 №4 та щодо направлення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про внесення змін до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт", які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у частині зменшення ОСОБА_1 суми відшкодування коштів за вкладом на 160275,27 грн та зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про внесення змін та доповнень до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт", які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про ОСОБА_1 , якому необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом на рахунку № НОМЕР_1 за договором від 28.09.2015 №1423/2015 строкового банківського вкладу із сплатою процентів в кінці строку "Класичний Контракт" у сумі 160275,27 грн. (сто шістдесят тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 27 копі-йок) за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 13 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Контракт» залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року залишено без змін.

ОСОБА_1 отримав виплату гарантованої суми 08 липня 2021 року.

Виплата гарантованої суми згідно спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб» та інформації на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочалась 15 липня 2016 року, а отримати свої кошти вкладник зміг через шість років, після визнання незаконною бездіяльності з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рішенням суду 08 липня 2021 року.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до статей 526, 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 3 Закону №4452-IV Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд є юридичною особою публічного права. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном. Фонд є економічно самостійною установою.

Шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування (у разі їх укладення) (частина третя статті 16 Закону № 4452-IV).

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина перша статті 26 Закону № 4452-VI).

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (частина перша статті 36 Закону № 4452-VI).

У відповідності до положень частини п`ятої статті 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється в тому числі нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Як встановлено в ході судового розгляду гарантовану суму відшкодування позивач отримав 08 липня 2021 року в розмірі 160275,27 грн.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що 3% річних є збитками, які спричинені позивачу внаслідок дій працівника Фонду.

Згідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 2 Закону № 4452-IV визначає, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому стаття 625 Цивільного кодексу України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2829цс16, яка є обов`язковою для застосування судом.

Утім, між позивачем та Фондом відсутні договірні відносини, оскільки свої обов`язки останній здійснює на підставі Закону №4452-IV, який є спеціальним нормативним актом. Певні строки виплати суми відшкодування коштів за вкладами даним Законом не встановлені.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Фонд не має фінансових зобов`язань перед позивачем, а нараховані на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України три проценти річних, упущена вигода, інфляційні втрати не можуть бути стягнуті з відповідача як шкода, то суд доходить висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача.

Стосовно позовних вимог до Київської міської прокуратури суд зазначає, що також між позивачем та Київською міською прокуратурою відсутні договірні відносини. Певні строки виплати суми відшкодування коштів за вкладами даним Законом не встановлені, більше того, Київська міська прокуратура жодним чином не приймала участі у виплаті позивачу грошової компенсації за банківським вкладом. Крім того, повноваження та функції прокуратури обумовлені спеціальним Законом України «Про прокуратуру» і дії, в тому числі щодо накладення арешту, прокуратура вчиняє у відповідності з наданими законом повноваженнями.

Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пунктах 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що позивач повинен зазначити у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних пояснень того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідачів та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Сам лише факт порушення прав позивача, як вважає сам позивач, не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Більше того, судом встановлено відсутність порушень з боку відповідачів прав позивача.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачам у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останнім не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко