Справа № 640/2399/22
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28 червня 2022 року м. Київ № 640/2399/22
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі
до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2021 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати у 2021 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Зобов`язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Через канцелярію суду 17.06.2022 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 5 000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частинами другою, третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на те, що справу вирішено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд дійшов висновку про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи у межах розгляду клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

З прохальної частини позовної заяви судом встановлено, що позивач просить суд, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача. Зокрема, до позовних матеріалів долучено копію договору про надання правової допомоги від 09.12.2021 року №09-12/21, ордер, виданий на підставі вказаного договору за підписом адвоката позивача, яким подано позов до суду та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача в адміністративній справі, який складає 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Разом з тим, із змісту резолютивної частини рішення суду від 08.06.2022 року висновується, що судом розподіл судових витрат на правничу професійну допомогу не здійснено, з огляду на що, наявні підстави для їх вирішення шляхом постановлення додаткового рішення суду.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення подано також акт приймання-передавання виконаних робіт (наданих послуг) №14-06/22 від 14.06.2022 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 14.06.2022 року на суму 5 000 грн. за Договором про надання правової допомоги №09-12/21 від 09.12.2021 року та акта приймання - передавання виконаних робіт №14-06/22 від 14.06.2022 року.

Суд звертає увагу, що вказані докази подані представником позивача у строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Визначаючись із питанням прийнятності вказаних доказів, суд бере до уваги правові висновки, викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року у справі №300/3178/20, згідно з якими: «Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що заяву про стягнення судових витрат особа має подати до прийняття судового рішення, однак докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, можуть бути подані особою протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в адміністративному позові просив покласти судові витрати на відповідача. При цьому розгляд справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій відбувався у порядку письмового провадження, а тому судові дебати не проводились. Отже, зазначення у позовній заяві вимоги про стягнення судових витрат з відповідача може вважатися за цих умов дотриманням вимог частини сьомої статті 139 КАС України».

Таким чином, з метою дотримання права позивача на відшкодування судових витрат, суд дійшов висновку про прийняття доказів, долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення від 17.06.2022 року, оскільки такі подано до суду в межах строку, встановленого частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (направлені поштою до суду 14.06.2022 року).

В свою чергу, суд також зауважує, що заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано.

Здійснивши аналіз наданих позивачу послуг, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно з Актом приймання - передавання виконаних робіт (наданих послуг) №14-06/22 від 14.06.2022 року, Адвокатським об`єднанням «Анво Груп» в особі адвоката, голови Адвокатського об`єднання «Анво Груп» Старика Володимира Михайловича надано ОСОБА_1 наступні послуги згідно з Договором від 09.12./21 від 09.12.2021 року: 1) зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції - 1 000 грн., 2) підготовка заяви до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про доступ до публічної інформації та перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року та її подання - 800 грн., 3) отримання відповіді управління Пенсійного фонду України на заяву про доступ по публічній інформації та перерахунку пенсії та довідки про перераховану одноразову допомогу до 5 травня 2021 року - 200 грн., 4) підготовка позовної заяви про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, зобов`язання вчинити певні дії; формування, копіювання додатків до позовної заяви, направлення позову до суду - 3 000 грн.

В свою чергу, визначаючись із співмірністю заявленої суми судових витрат до стягнення, суд бере до уваги, що предмет позову у справі №640/2399/22 не є складним, відповідає сталій судовій практиці, та є однотипним, зокрема, висновкам рішення Верховного Суду від 29.09.2020 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі №440/2722/20.

Суд зауважує, що послуги як-то зустріч із клієнтом, не може бути розцінено судом як надання професійної правничої допомоги. Крім того, адвокатом не конкретизовано змісту послуги «консультація» та «узгодження правової позиції», що унеможливлює ототожнювати вказані види роботи із наданням правничої допомоги позивачу в межах розгляду адміністративної справи №640/2399/22.

Зокрема, послуга як-то «підготовка заяви до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про доступ до публічної інформації та перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року та її подання», за яку позивачем сплачено 800 грн., не надавалася адвокатом в межах розгляду справи у суді, що не може бути розцінено судом як надання правничої допомоги під час розгляду справи, оскільки така послуга не відповідає вимогам пункту 1 частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд зауважує, що послуга як-то «отримання відповіді управління Пенсійного фонду України на заяву про доступ по публічній інформації та перерахунку пенсії», не знаходить свого відображення у матеріалах справи, представник позивача на таку відповідь, як на підставу позову, не посилається, та таку відповідь представником позивача до матеріалів справи не долучено.

З огляду на викладене, суду не зрозуміло, а представником позивача не доведено, яким чином відповідь управління Пенсійного фонду України вплинула на результати розгляду справи, та яка підстава надання такої послуги позивачу в межах вказаної справи, що також не відповідає вимогам пункту 1 частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, ряд послуг з формування, копіювання додатків до позовної заяви, направлення позову до суду не потребують спеціальних професійних навичок.

На переконання суду, сплачена позивачем, що підтверджено відповідною квитанцією, сума у розмірі 5000 грн. за комплекс послуг, наданих адвокатом позивачу в цій категорії справ, з урахуванням встановлених судом обставин, підлягає зменшенню, оскільки співмірність наданих АО послуг Клієнту в цій частині не обґрунтована та спростовується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Керуючись статтями 6, 9, 139, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву адвоката Старика Володимира Михайловича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі №640/2399/22, яким заяву про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. задовольнити частково.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (, адреса: 03165, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 7).

4. В іншій частині заявленої суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку та строк, встановлений статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено у порядку статей 292, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних (03165, м. Київ, проспект Любомира Гузара, 7; ).

Повне додаткове рішення складено 28.06.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна